212 



larva úplně vyrostlá a k zapředení dospělá jest. Z pupy vyjde pak takřka nový, pře- 

 dešlému často ani v nejmenším podobný tvor, motýl neb brouk. Vyvinuté a dokonalé 

 loto zvíře neroste více, nezvětšuje se příliš, a proto také mu postačuje oděv z pupy 

 přinesený po celý čas krátkého života jeho ; motýl neb brouk nikdy nesvléká kůži svou. 

 Šatnice mékkejiů a polypú. 



Oděvy zvířecí, z hmoty vápnité vytvořené, dosáhly u měkkejšů a polypů nej- 

 vyššího stupně vyvinutosti své. Dle podoby zevnitřní jsou podle tří hlavních vzorů 

 stavěny : předně co lastury z dvou stejných neb nestejných misek složeny, co ulity 

 závitkovitě zatočeny, a konečně co roury vápnité více méně dlouhé. 



Vidíme zde lastury od drobnosti mikroskopické až k ohromným miskám křtitelnice 

 (Tridacna), několik centů těžké. Povrch lastur jest buď hladký, bud rozmanitě vykrou- 

 žený a vyšlěrbaný. Lastury složeny jsou z větši části z uhličnanu vápnitého a z orga- 

 nické látky, kterou jen tenkráte spatřujeme, když vápnitou hmotu kyselinou odstraníme. 

 Organická látka tvoří podlouhlé, válcovité rourky, kolmo stojící na povrchu měkkejše 

 a zevnitřní vrstvu lasturovou skládající. Rourky tyto naplněny jsou hmotou vápnitou. 



Pod vrstvou touto rozeznáváme vrstvu zpodni čili vnitřní, složenou z malých, 

 tenkých, střechovité nad sebou narovnaných šupinek, též hmotou vápnitou napuštěných. 

 Plátkovitý tento sloh příčinou jest perlového lesku, který opět křížením se světla po- 

 vstává a vrstvě této jméno matice perlové získal. 



Měkkejš neodkládá nikdy lasturu svou, aby v novou se oblékl. Jakž tedy zví- 

 řeti takovému možno, pod tvrdou, neústupnou kůrou dále růsti a se zvětšovati? Lastura 

 roste zároveň se zvířetem. 



Měkkejši lastury nosící čili bezldavci fAcephala) obaleni jsou celí tlustou, 

 měkkou, zrnitou , velmi citlivou a množstvím svalových vlákenek protkanou vrstvou, 

 pláštěm nazvanou. Povrch vrstvy této vylučuje ze zvláštních drobounkých žláziček 

 bílou tekutinu, v níž nhličnan vápnitý rozředěn jest a z které lastura se tvoří. Vylučo- 

 vání toto děje se zvláště na kraji pláště, kdež žlázičky nejčetnější jsou. Tím spůsobem 

 lastura po krajích se rozšiřuje, jak plášf se rozšiřuje aneb zvíře roste. Zdá se, že 

 vylučováni toto v jistých dobách hojněji se děje, pročež lastury obyčejné vrstevnatý 

 sloh okazují. 



Jiný spůsob skořápek vápenitých jsou ulily plžům náležející. Rozdíl těchto od 

 laslur zvláště v podobě zevnitřní se zakládá, an ulity závitkovitě do kotouče zatočeny 

 a do špičky vytaženy bývají. Také zde nalézáme nepřehledné množství druhů, od mi- 

 kroskopických skořápek kořenonožců až k velikým, pěkně barveným tritonům. Sko- 

 řápka čili ulita obyčejného hlemejždě našeho může nám za vzor sloužiti. Sko- 

 řápka tato složena jest jako zpodni vrstva lasturová, a tímtéž spůsobem jako tato, 

 z malých, po kraji plástovém rozpostavených žláziček , se vylučuje. Mezi žlázkamii 

 hmotu vápenitou vylučujícími, roztroušeny a rozmanitě skupeny jsou žlázičky jiné, bar- 

 vivem naplněné a toto do tvořící se skořápky vylučující. Tím spůsobem povstávají roz- 

 ličné, často velmi pěkné barvy, které ulity a skořápky pestrými tečkami, pruhy, blánami 

 a čárkami zdobí. 



Pověděli jsme nahoře, že světlo největší vliv na barvitost zvírat jeví; nejpatrnější 

 toho důkaz nalézáme u mořských lastur, ulit, a zvláště polypů. Když paprsek obyčej- 

 ného bezbarvého čili bílého světla na moře padne a do vody přechází, rozštěpuje se 

 v barevné paprsky, z nichž jak známo světlo bílé složeno jest. Barevné tyto paprsky 



