213 



nevstupají však do slejiič liloubky, ii^brž dle lomnosti jednotlivých výše neb hloubftji se 

 rozptyluji. Následkem toho leži v moři nad sebou vrstvy rozliCné barevným světlem ob- 

 jasněné, a sice vrstva bila co nejhořejíi, puk vrstva lialová, modrá, zelená, žlutá, po- 

 meraníSová a konečně červená, pod kterou již žádné světlo neprorazí, ale čirá tma spo- 

 čívá. Nyní se nalezlo, že zvířata a zvláště byliny mořské dle vrstvy, v které obyčejně 

 aneb výhradně bydlí, též zbarveny jsou, tak že zvířata, ve světle fialovém neb modrém 

 žijící, také nejvíce tyto barvy na těle svém nosí; zvířata pak z pásma zeleného zelené, 

 z pásma žlutého žluté, a z červeného červené bývají; zvířata pak v přílišných, tedy 

 tmavých hloubkách sídlící, bílá to jest bezbarvá jsou. Rozumí se samo sebou, že zde 

 jen o oněch živočiších mluvíme, kteří na stálý byt poukázáni jsou. 



Ještě nalézáme jednu sííi v oddělení vápenilých oděvů zvířecích, naplněnou po- 

 dobnými útvary vápenitými jako jsou lastury a ulily; jsou to oděvy aneb spíše skrýše 

 zvířat tříd nejnižších, zvláště polypů. 



Jako měkkejši vypocují i tato malá zvířátka z povrchu těla svého látku vápenitou, 

 obyčejně v podobě malých rourek. Jelikož polypi na jednom místě pevně usazeni bý- 

 vají, a z boku jejich vždy mladí polypi vyrůstají, jenž na rourkách vymřelých předků 

 svých též stále pripevni';ni zůstávají: jest pochopitelno, jak během časů vápeníte rourky 

 polypové vždy více vzrůstají, tak že keře, strůmky, péra, ba celá skaliska a ostrovy 

 tvoří, jak o tom již na jiném místě časopisu našeho obšírněji jednáno bylo*). 



Ještě však musím tě, milý čtenáři, do vedlejšího jednoho oddělení šatnice živo- 

 čišné zavésti, v kterém ačkoli malou, předce dosti zajímavou sbírku oděvů zvířecích 

 spatříme. Jsou zde uloženy oděvy některých zvířat, kterým příroda, jakoby na ně byla 

 zapomněla, \zdor nutné potřebě žádného roucha neudělila. Ale zvířátka tato obdržela 

 též, jako každý živý tvor, kapku z nekonečného moře moudrosti všehomíra, a kapka 

 lato postačovala okázati jim prostředky, jakými by nedostatek svůj odstraniti a nahotu 

 svou zakrýti měla. 



Pohlédněme zde na tyto ulily plžové; viděli jsme je již mezi množstvím ulil 

 v oddělení předešlém, bliže-li ale prihlídnem, spatříme v otvoru každé malého ráčka se- 

 děti. To ovšem není zvíře, jaké v ulitách hlemejždích bydlívá; ale ráček tento, jako 

 podivnou vrtochou přírody, obdržel pouze polovici oděvu, jen přední částka těla jeho 

 pokryta jest pevným krunýřem, zadní část pak docela měkká a nahá. Při loupeživém 

 životě jeho na kamenité půdě mořské, mezi množstvím nepřátel jej stihajících, byla by 

 nahota tato malému rackovi brzy zúhubnou ; protož si vyhledává sám pevnou skrýš pro 

 nahou částku těla svého, a naleznuv ji v prázdné, pevné ulitě, vleze do ni a ostává v ni 

 jako nějaký loupcživý rytíř na kamenném hradě svém. 



Také některé ve vodě žijící larvy hmyzové staví si pevná pouzdra pro nahá těla 

 svá, volíce si k tomu rozličné stavivo, drobné kamínky, dřívka, stébla aneb i malé 

 skořápky. Larvy tyto, pouzdro své ustavičné za sebou vlekouci, nalézáme hojné v po- 

 tocích a říčních vodách naších. 



A tak bychom byli spěšně prošli bohatou sbírku řalnice živočišstva. Mnohého 

 ovšem jsme se jen tak mimochodem dotkli, mnoho zajímavého a poučlivého snad docela 

 přešli, a jiné nedoslalcčnč a nejasně vyložili. Vůbec zbývá vědeckému skoumání v tomto 

 odboru živočichozpytu mnoho ještě a těžké práce ; co však až dotud pilnost badatelů 



•) Vú Zim 1855 i. 9. str. 260. 



