214 



přírodních nám byla odkryla, svědomilě jsme použili a podali, majíce ještó příliš málo 

 vlastní zkušenosti o těchto věcech. Ost;ilně doufám, že to co jsme pověděli postačí oká- 

 zati nám, jak věčná moudrost několika jednoduchými prostředky nepřehlednou rozma- 

 nitost v oděvech zvířecích vyvolala, jak každý oděv poměrům majitele svého nanejvejš 

 přiměřen jest, jak nerozlučně s užitečností i krása a ozdobnost se snoubí. Přiučme se 

 z pozorování tohoto, jaké účely bychom i my co se týče šatstva na zřeteli míti měli, 

 totiž užitečnost a ozdobnost. Člověk nahý na tento svět poslán jest, ale v zdánlivé této 

 nelaskavosti přírody opět nekonečnou moudrost a dobrotu pozorovati lze. Člověk jest 

 k lomu povolán, aby všechna pásma země obýval, je vzdělával a darů jejich užíval; ve- 

 lice by mu ale v tom vadilo, ba obývání všech země krajů nemožným učinilo, kdyby 

 jako zvíře oděv sviij již s sebou na svět přinášel. V lehkém šatu pásma tropického 

 nemohl by se vydávati na cesty do krajin studených, a s těžkým, teplým kožichem vlastí 

 studených nikdy by se nemohl odvážiti do krajů slunce žhoucího. Proto obdržel člo^ 

 věk rozum , aby dle okoličnoslí nedostatky přirozené nahraditi mohl. Jest to důkaz 

 první jiskry vzdělanosti, když divoký syn piírody nějaký oděv obléká, aby jím zakryl 

 nahotu svou. Jaká nepřehledná řada stupňů civilisace leží mezi zástěrou Australčana, 

 z pestrého peří aneb z lýčí utkanou — a moderním frakem francouzským? Ku podivu 

 však nejprvnější zárodky šatstva byly šperk, a nejposlednější jeho výstřelek jest opět 

 šperk! Mnohem dříve nežli divoch nahotu svou zahalil, zdobil vlasy své pestrým peřím, 

 ovinoval krk lesklými lasturami neb bílými zuby zvířecími, kladl náramce kolem ramen 

 svých a věšel skořápky do rozedraných uší. Mnohem dříve nežli cudnost probudila se 

 zdobivosl a stroj ivosl v duši lidské, a až do dneška, na vzdor vší vzdělanosti, tak často 

 ještě převládá ; i my ještě věšíme si kroužky a zvonečky do uší, ovinujeme krk korálemi 

 a zdobíme prsty zlatými a stribrnými obroučky. Jest to malicherná dětská libůstka 

 a mileráda se promine ženským, jichž činnosti obor neobsahuje vyšší účely života; vi- 

 douce ale, kterak mužové v nejsvěžejší a nejúrodnější době života svého pouze mali- 

 cherným a nevkusným fintěním čas svůj maří; vidouce jak k vůli mode účely šatstva se 

 zavrhují, a místo ozdobnosti na titěrnost, místo užitečnosti na drahotu šatstva se hledí: 

 tu s lítostí poznáváme, jak málo se lidé v ohledu tomto od moudré přírody přiučili. 



Solný někdy slovanské v Dobrogoře, Chyžici, Ouži a Oknech. 



Sepsal ArnoSt Vysoký. ~ 



Dokončení. 



Městečko Ková Oute, německy Neu-Aussee, a vesnice Stará Ou&e, německy Alt- 

 Aussee, leží v severozápadním cípu Štýrska, které činilo část Norika, zajímavšího celé 

 Horní a Dolní Rakousy až k Lysé Hoře, velkou část Štýrska, celé Korutany, kus vý- 

 chodních Tyrol, Solnohradsko a některé krajiny v Bavořích. 



Ptolomaeus, jenž v druhém století po Kristu žil, klade do Norika vedle jiných též 

 národ Alauny (Ahxvpoi). Klein a dle něho Muchar domnívají se, že jméno Alaunů 

 složeno z keltických slov hal (sůl) a on, ona, auna (voda), a mají za to, že Alaunové 

 norické solný vzdělávali, jak jméno jejich prý svědčí *). Maje odvození to za nucené, 



*) Klein, NotítiB AuBtriae antiquae et mediae. Tegerns 1781. — Mnchar, Das nitteltische Norikn 



