228 



Terebralula carnca, Gatcriles albogaleriis, Ičž známe zde z předešlých Anaiwhilcs oca- 

 liis a BelemiiUcs mvcronala. Ulvar křídový spočívá obyčejně na vápenci houbovém ; 

 v Mínoze leží tii jmenované oddíly na sobě, u Vítkovic pod Krakovem spočívá bezpro- 

 středně na něm střední oddíl té opuky se šedým rohovcem, oddělený tenkou vrstvou sle- 

 pence, 2—3 stopy silného a z křemenných úlomkův okrouhlých a slínem slepených slo- 

 ženého. Na útvaru křídovém leží hlína, poslední to usazenina před stvořením člověka. 



Útvar liliny pokrývá skoro všecky jmenované usazeniny. Jest to znamenitá usa- 

 zenina sladké vody, prostírající se v Krakovská, v pásmu Karpat až do velké roviny 

 uherské ; poznal jsem ji v celých Beskydách, na půlnočním úpadu Tater (u Zakopané), 

 na nejvyšším hřbetě (u doliny Věrtich v Liptově), na hoře Tokajské, u Rimavské So- 

 boty, u Báňské Bystřice, v stolici Turčanské a Trenčínské. Hlína ta jest smíšenina jílu, 

 pískem více méně prostoupena, a dá se snadno poznati dle žluté barvy, ačkoliv tato 

 barva, jak se zdá, povstala okysličenim železného oxydulu. Hlína obsahuje částky zvířat 

 pozemních, jmenovité kosti velkých ssavců llustokožuých, jako Rhinoceros tichorliinus, 

 Elephas primigenius, pak Cercus elaphus fossilis, C. alces fossilis, Bos primigenius a sko- 

 řápky hlemejžďův pozemních, jako Helix hispida, Succinea ohlonga. Pupa miiscorum. Zna- 

 menitá tato v Evropě usazenina táhne se od břehův Rýnu přes Německo, Čechy, Polsko, 

 L^hry, Rus až k Uralu, kdežto ji znamenitý anglický geolog Sir Roderick Murchison též 

 poznal. Mohutnost její jest pod Krakovem značná, od 3—4 stop zvětšuje se totiž až 

 k 30 — 60 stopám, ba někdy dosahuje 100 stop mocnosti, často bývají v ní vyryté rokle 

 s kolmými stěnami 50 — 60 stop hluboké. 



Utmr střední třetihorni čili miocenový pokrývá, jak již zpředu podotknuto bylo, 

 krajinu mezi vršinami Krakovskými a mezi Karpaty, a vyznamenává se ohromným bo- 

 hatstvím kuchyňské soli. Pásmo útvaru tohoto jest zde úzké, sotva ^U "nfle široké, 

 a teprva na východ rozšiřuje se značněji a zabíhá na půlnoc mezi skály jurové a kří- 

 dové; v království Polském vyvinuje se znamenitě u Korytnice, Pinčova, jakož i pod 

 Vroclavkem nad Vislou. Miocenový útvar u Krakova rozstupuje se v tři oddíly, nerosto- 

 pisně se rozeznávající. 



Oddil zpodni skládá se ze střídavých usazenin soli kuchyňské, jílův slaných a bez- 

 vodného síranu vápnitého (Anhydritu). Sůl kuchyňská tvoří sloje 1 — 20 stop mocné. 

 Často leží několik slojí nad sebou, oddělených od sebe jíly solními a vrstvičkami anhydritu, 

 někdy zatáčejí se sloje ty mezi sebou a tvoří sklady přes 100 stop mocné, však jsou to 

 uzly, nikoliv ale rozsáhlé sloje. Ve Věličce rozeznávají hornici tři druhy soli, rozdílné však 

 jen co do velikosti zrna a do přimíšení. Vezpod leží sůl šibiková čili hrubozrná, odrůda 

 s přimíšenými zrnky anhydritu a malým podílem jílu; odrůda ta jest nejčistější, často 

 bývá skoro bílá, obyčejné poněkud zelenavě šedá. Nad ní leží sůl spížová, nazvaná tak 

 dle horníků přivedených ze Spíže v Uhřich do Polska již za časů Piastovských. Sůl 

 spížová jest temnošedá a skládá se z podlouhlých krystallův soli, pomišenych s pískem^ 

 jQem, někdy i částkami uhlí. V té odrůdě soli byly nalezeny velké kmeny dříví, 

 10 — 15 stop dlouhé, mající v průměru 2 — 3 stopy, a podle nich objevily se nesčíslné 

 šišky sosny pravěké Pinnites salinaria; taktéž jsou zde hojné jiné zbytky rostlin třetí- 

 horních tohoto středního oddílu, jež Unger výborně popsal, jako Peuce silesiaca, Stein- 

 hauera subglobosa, Ta.roxylon Goppertii, žaludy z dubů Quercus glans Saturni a limo- 

 phylla, ovoce z kaštanu Castanea salinarum a compressa ; Fegonium salinarum, vascu- 

 losum, ořechy z ořešníku Jugtans salinarum, rentricosa, coslala. Mimo tylo zbytky 



