229 



rusllinné Ikvi v saiiiú soli iiinužslvi imišli, lileiiiejždů, nřklcři býložilci a skořápky drn- 

 buunkýcli Furaniiniťerů a rozličných rakíi. K posledním náleží Cylherina urcuala, lu- 

 cida, unguicutus, cryslalUna ; Cypridina gnlmla, aiigiilala, daedalea, ceirucusa, denudata ; 

 nteži lileinejždi vyznačují se : Rinyicula buccinea, Cerilhiuin scabrum, Nalica tolhyma ; 

 z dvuuskorepnýcb zase Pecten Lillii, crislalus, Nucula corniila, slriala, z IjýiožilQv Ci/alhina 

 salinaria. Neobyčejné mnoho rodův Foramiriiferů ustanovil prof. Reuss, z nichžlo něklerii 

 uvedu, jako Globiyerina regularis, dyplosloma, liiloba, Rosatina arcuata, complanala. Rola- 

 lina nana, Bulina acuteala, Cassidulina punctuiu, oblonga, AUomorphina Irigona, Biloculina 

 amphiconica, Triloculina vralis, oibíciilaris, Irignnula, Quinqueloculina regularis, pygmea. Dvě 

 jmenované odriidy soli tvoři rozsáhlý sklad, nad nímž se usadily ve velkých, často po- 

 dlouhlých kostkách sííl zelená, oddělena od spížové jílem solním s vyloučenými vrstvičkami 

 anhydritu. Síil zelená skládá se obyčejně z krystiillíi skoro na palec velkých, ku kte- 

 rým přimíchává se jíl se žilkami bílého sádrovce. Slil zelená jest jako jiná z Věličky 

 vlastně šedá, a jen při světle kahanu má poněkud barvu zelenou; avšak ačkoli zde 

 jméno jest nepříhodné, musíme je pi-edce podržeti, poněvadž ho horník Věličský od 

 nepamčlných časflv užívá. i\a jednom místě na svrchu soli šibíkové leží sklad asi 12 stop 

 silný velmi obecné odriidy soli velkozrné, nazvané solí fraškovou, která se skoro roze- 

 znati nedá od soli zelené. Sůl ta jest úplně čistá, a vložena do vody třešti při roz- 

 pouštění často tak silně, že se zdá, jakoby náčiní pukalo. Třeštění to pochází od plynu 

 uhlovodíkového, zavřeného mezi stěnami soli. Když se rozpustí tolik solí, že stísněný 

 plyn zmůže přitiskující jej plochy, puká a vydává ony třesky. V jedné takové dutině 

 nalezl Jindř. Rose jeden krychlový centimetr plynu, složeného z 292 vodíku, z 0-25 

 kysličníku naduhelnatého a 1-75 uhlovodíku. Nad zelenou solí leží co silná sloj solné 

 jíly šedé barvy s vyloučenými a všelijak vinutými žilami soli vláknité, nazvané špak. 



Oddíl sli-edui skládá se ze sádrovce význačně zrnitého; zrna jsou rozličné velikosti 

 a více méně prostoupena jílem. Někdy tvoií koule od jednoho palce až do půl stopy a 

 více široké, aneb také podlouhlé sloje, rozdělené v nezřetelné vrstvy. První případ po- 

 zoruje se ve Věličce ; v lomech na Tedgcre, v Skotnikách, Toňách, kdežto tvoři táhlou 

 sloj ; a něco dále na západ nedaleko Osvěcíma. 



Poněkud jiné nežli ve Věličce jest uložení soli v Bochni. Skládá se totiž jen 

 z jednoho druhu soli, odpovídajícímu šibíkové soli ve Věličce. Nalézá se tam několik 

 slojí, oddělených od sebe jilcm solním a vrstvičkami anhydritu celistvého jasné modré 

 barvy. Někdy jsou vrstvičky tyto v pěkné řasy složeny , tak že povstává podobnost 

 ke střevům, dle čehož nazývá se onen kámen střevovým (Gekrosestein). Nad ložištěm 

 soli spočívají jíly šedé, neslané, s vyloučenými vrstvami pískovce, výše vystupuje velko- 

 zmý sádrovec prostředního oddílu. Celé ložiště Bocheíiské stojí prostopádné ; ovšem 

 Věličské též není již v původním položeni, neb vrstvy jeho ohnuly jsou na spůsob vln ; 

 větši část jich sklání se pod značným úhlem k jihu i zapadá pod vysoký hřbet složený 

 z pískovce, jenž patří k zpodnímu oddílu útvaru křídového, totiž k pásmu Neokomskému, 

 v němž se nacházejí Bclcmnily a Ammonity. 



Ložiště síry u Svošovic jest toliko místní usazenina miocenová. Zdá se, že 

 leží na ložišti solí, neb když se vrtáním prorazila vrstev síry, přišlo se do jílů patrně 

 slaných; hlouběji vrtání nedošlo. Síra tvoři vlastně dvé ložiště, vyloučené v šedém 

 slinu; vrchní skládá se z drobných zrn velikosti semence, více méně rozsetých v slinu; 

 ložiště lo bývá od 2 do 6 stop mocné. Zpodní ložišlé, obsahující kulovitou síru, bývá 



