232 



a eocenový, jakož i větší část mioceonových usazenia musily tvořiti rovinu nebo velmi 

 nízkou pohořinu, neb všechny ty usedliny jsou pokryty více méně silnou vrstvou hlíny. 

 Mezi vápencem houbovým a hlínou často uložena jest vrstva kyzu z pískovce karpat- 

 ského a křemence, což viděti jest na značnějších prostorách mezi Krakovem a Přegořa- 

 lami u Vítkovic, a v jiných místech. Výminku činí toliko Křemionki u pahrbků Podhor- 

 ských a hřbety až za Pitkovice a Budzóv, pokryté tenkou vrstvou, často na několik palců 

 silnou navátého písku, náležejícího podle vší podobnosti k svrchnímu oddílu útvaru mio- 

 cenového. Hřbety tyto vápenné sloužily co strmé břehy moři, z něhož se usazovaly 

 vrstvy roiocenové, mající docela jiný ráz nežli pískovce Neokomské, ustanovující jižní 

 břeh téhož moře niiocenového. Znamenitý převrat vrstev miocenových objevuje se 

 v průřezu bání Věličských a Bochenských ; u posledních skloňuje se ložišté solní pod 

 úhlem 75", ba vezpod ztrácejí se v postavě kolmé. Ložišté síry Svošovické jen lehko 

 se naklonilo, hlavně se sklání k straně polední ; že však celá spousta vyzdvižena byla, 

 o tom svědčí Zlatá hora u Rajská, okolo 200 stop nad hladinu Visly vyvýšená, majíc na 

 vrchu uprostřed písku ložišté ustric (Ostrea ventilabrum) a pektenů. 



Mnohé úkazy svědčí o tom, že usazeniny miocenové, zapadající na velkých pro- 

 storách pod pískovec Neokomský, byly od tohoto pískovce překotem pokryty. Vrstvy 

 solné, střídavě tenkými vrstvami 1—2 palce silnými rozdělované, skloňují se ve Vé- 

 ličce vůbec pod úhlem okolo 45", tentýž úklon mají pískovce Neokomské v Sierči, Sy- 

 gečnově, u Babiu v lese Garbatkách, kde obsahuje konglomeráty bohaté na skameněliny 

 Belemnítes bipartitus, dilatatus, pislilliformis, Aptychus Didaci atd. Tentýž úklon vrstev 

 vztahuje se dále na východ k Liberto vu, Mogilanům, Radzišově atd. Pískovce karpatské 

 pokrývají útvar solní ve východní Haliči, počavše od Dobromila dále na východ až do 

 Bukoviny. To jest příčina, že, dokavad nebyly skameněliny Věličské řádně ustanoveny, 

 počítány byly k pískovci karpatskému, jehož věk taktéž ustanoven nebyl. 



Ze všeho toho vysvitá, že velké převraty zde místa míti musily. Průřez ale, jejž 

 uveřejnil Murchison*) , nezakládá se na dostatečných důvodech , nýbrž jest pouhý 

 domysl, kterýž podle zkušenosti ve východní Haliči sebraných stal se velmi pochybným. 

 Murchison totiž přijímá, že zapadající ložiště soli vystupují opět vzhůru u pískovců Neo- 

 koraských, čehož však nikde nelze spatřiti. Překocení usazenin miocenových přes pí- 

 skovec Neokomský musilo se státi před usazením hlíny, pro kterouž dobu musí se při- 

 jmouti, že se velká rovina prostírala od Krakova až k velké rovině uherské pod Toka- 

 jem, Rimavskou Sobotou, Míškovcem atd., na niž usadila se hlína. Na celé té prostoře, 

 kdežto se vznášejí Karpaty, viděti jest často na vysočinách nanesenou hlínu, zvláště jsou 

 výšiny se směrem od západu k východu a k severovýchodu pod hodinou 8 — Otou po- 

 kryty vrstvou hlíny více méně mocnou; taktéž leží hlína na všech pahorcích vápence 

 houbového a opuky severně za Karpaty ; jako n. p. na dlouhém hřbetě nad Věličkou se 

 směrem od západu k východu, na hřbetě Libertovském a k jihu od něho na Mogilami, 

 který u Radzišova má svůj konec ; obadva hřbety jsou složeny z pískovce Neokomského. 

 — Rohový křemenec pískovce Neokomského, již dříve spomenutý, mění se často v hor- 

 ninu drobnozrnitou, šedou, mající co tmel potrojný uhlan vápna, magnesie a oxydulu 

 železného, též bývá někdy drobnozrný, někdy velkozrný, ba přechází i v konglomerát. 



Dokončení. 

 *; The Geology of RussU in Europe. T. I. " 



