234 



vylupuje. NápadněJM' a hned do oka bijící ráz lélo tlupy spočívá v nerozvělveném, rovném 

 aneb zvolna zakiivenéiii pol)ěhu žeber listových, a v tom že listy nikdy netvoři pravý 

 vřeten, nýbrž vždy střidavč stojí, čimžto se liší od rostlin sífožilných neb dvoudělož- 

 ných, ku kterýmž mic. ovocní stromy, naše zeliny, lupenatú lesní stromy ald. náležejí. 

 Ještě větší jest odličnost jejich od stromův jehličnatých, nejen celým vzezřením, alebrž 

 hlavně vnitřní ťistrojnoslí. 



K snadnějšímu porozhlédnuti se po oboru tvorův, s nimiž nám lu činiti bude, vy- 

 čteme ihned nejčelnější pokolení. Jsouf to následující: Chřest ueb špar^l (.Isparapu*), 

 (obr. 1.); dračincové (Vracaena), kteréž nyní ve více druzích pro ozdobu síní pěstují, mají 

 palmovité kmeny s hustým vrškem tkanicovilých, pevných listův a jsou domovem ve vý- 

 chodní Indii a na ostrovech Kanárských; na Tenerifie u Orotavy stojí slovutný dračinec, 

 jehož léta na 6000 se páčí. V Asii meziobratníkové a v Nové Holandii žije příbuzná 

 s nimi Dianella, pokolení mnoholetých bylin, však bez kmene palmovitého (obr. 2.); 

 v našich vlastech shodují se s nimi bělozářky (Anthericum), podobné k Dianellf, avšak ve 



(Obr. 1.). 



Asparagns officinalis. malí 

 s.s šuiiinovité listy. L bezlisté s 

 jicli ližlnlií. B květy. 



poliOÍní vélvifka. 

 i azky TĚtviřek v je- 



všech částkách štíhlejší; nescházejí též Nové 

 Holandii a Předhoři Dobré naděje. Kopíčko 

 (AspJiodelus) má květy větší a představuje 

 tentýž útvar v jižní Evropě, kopíčko bílé 

 v novějším čase pro své cukrnaté hlízy stalo 

 se povědomějším. Ještě označnějšíuii kvély vy- 

 znamenává se denivka (Hemerocallis), která, 

 jsouc v západní Evropě a střední Asii do- 

 movem, v zahradách pro okrasu se chová. 

 Též sem náležejí četné rody česneku (Al- 

 liuni), ve všech mírných krajích, zvláště 

 v severním mírném pasu dobře se da- 

 řící, a v hospodářství všech téměř známých 

 národův k vůli cibulí stravných potřebované. 

 V přeblízkém příbuzenství s nimi slojí 

 mořské cibule (Scitla), obzvláště podle 

 Středomoří a na Kapu rostoucí, jakož i sněd- 

 kové (Ornilhogalum). Krásnější než tyto, 

 a tudíž často pěstované a známé jsou hya- 

 cinty (Hyacinlhus), jejichž domov jest po- 

 břeží středomořské. Jim podobné ve vze- 

 zření Uropetalum, Vellheimia, Ayraphis za- 

 ujímají místo jejich na Předhoři Dobrona- 

 dějském ; jemužto dále zcela výhradně patři 

 nádherné Lachenalie (obr. 3.), zatím pak 

 skromné Muscari (obr. 4.) od Středního 

 moře do všech tří dílův světa se prostírá. 



Bohaté na rudy pokolení Aloí ná- 

 leží nejvíce Kapskému území, některé rody 

 tropické Asii, Africe, Americe; tropické Ame- 

 rice vlastníjsou druhové juky(r«rcrt, obr.5.),j 



