245 



vlákna jak i)í-i palmárh a tímže spňsoLem též povslali;, zevnitř ale volini úhledné vr.st\:y 

 sirovilýcli vhiken neb svazkův covovýcli, pustavšiili totiž z běli, a ludiž, jako dřevo 

 stromův jehliíicli a listnatých, v soustředních kruhových vrstvách vyvinutých. 



Vedli- kmenu cibulnélio, palmovitého a dračincového činí osni soustava chřesti 

 již člvrlý druh. Tvoření listův tu dokonce ustupuje do pozadí, tvar lodyhy znamenití; 

 jest okázalý. Obr. 17. představuje podzemní kmen v podélném řezu, na němž stojí uschlé 

 loňské lodyhy ST a lodyha čerstvá, letošní, malými šupimitými listy oděná si, před ní 

 dva pupeny K, k, jen na vyvinutí, na zpodu vynikají dlouhé a silné kořeny vedlejší. 

 Na pohled zdá se, jakoby se před námi nalézal hlavni kmen, ze kteréhož lodyhy 

 ST a si, K a k co poboíní větve povstávají, čemuž ale lak není. Zdánlivý kmen G jest 

 toliko splynutím dolejžich části jednotlivých vsloupavýcli lodyh, lak zvané sounoží (sym- 

 podium). Nesmí se tedy pupen k bráti za konečný pupen těa G, nýbrž jest on spíše 

 pupen vedlej!>í pupenu K, a ten opět vedlejší od si, kterýž zase vedlejší puk jest od 

 ST", tento vedlejší od ST', len konečně od ST ; dolejší členy všech těchto sobě pod- 

 řadéných větvi tvoří sounoží G. Od prvního, ze semena se vylupujicího výrostku, kterýž 

 ze všech jest nejslabší a druhý, již silnější z páždi prvního po děloze listu vysílá , při- 

 bývá všem následujícím výstřelkiim síly až do čtvrtého a pátého roku, když chřest své 

 úplné síly dosahuje, načež 15 let dosti nezměněn ziislává, leda že poslední výrostky 

 v roce o něco slabší jsou nežli prvnější. Ve vyšším stáří tratí výrostky ze své síly. 

 Výstřelky prvního a často též druhého roku jsou neplodné, obyčejně v třetím roce 

 tcprva květ se objevuje. Každý nový výstřelek jest nová generací, a poněvadž v prvním 

 roce 3—4, v druhém 5—6 jich se zplozuje, potřebuje chřest 8—10 posloupných gene- 

 raci, aby k plodnosli sesílela. Pozorování tato jsou od A. Brauna. Každý výrostek 

 se skládá ze trojích druliíiv větví. Povznášející se hlavní osa bývá ve vyšším věku rost- 

 liny tak tlustá jak ji obyčejně vídáme*), a šupinitými, vždy čím výše tím drobněji tvo- 

 řenými listy posázena; v úžlabích vyšších listův podobné ošupené větve, v jejichž šupi- 

 nách opět šupinonosné větévky se rodí; za každou šupinou posledních větví sedí svazek 

 jehlitých větviček, které zde na mislé vlastních listův stojí (obr. i. L), a dodávají 

 chřesti jakousi podobnost s jehličím stromkem; třetí spíisob větví nese květy, rovněž 

 z paždi šupinitých listův. 



Uvažujíce posud kmenové části lilijovitých, pokud útvar lupenův nižších a útvar 

 listový nosí, nalezli jsme při chřesti údobu nejsložitější. Při cibulích jest navzdor roz- 

 ličnému zcvni;jšku tentýž zákon pučeni zachováván, i zde vystupuje každá cibule jako po- 

 boční pupen předešlé; v obou případech není tu hlavního kmenu, ku kterémuž by se roční 

 výstřelky a cibule co souřaděné připočísti daly; každý nový výrostek pi-i obou představuje 

 celou rostlinu; umře-li který, nahradí jej druhý úplně a jest vždy silnější, než byl předchá- 

 zející, .íinak to s kmeny dračince a juky, kde tentýž pupen kmenový neustále činný jest, 

 poboční pučení ale, ač-li přichází, nepodstatné. Také tyto kmeny sesilují až do kvetení 

 mnoholetým vzrůstem, za něhož přípravně vždy větší listy vyvozuji; avšak sesilování to děje 

 se na jednom trvalém výrostku, na jednom kmenu poznenáhla a ustavičné. Při chřesti a ci- 

 bulnatých lilijích ale má vždy následující výrostek úkon sesíleti, řady výstřelkův jest 

 potřebí, aby všecky životní formy se objevily, dfyef se tu střída generaci. Tylo zvlášt- 



■) Chřest jedlá záleží v mlaHvch, na4 zem málo vystouplých výrostkův, kteréž se tcprva potom do 

 Tétví rozkládiýí. 



