249 



ledy mají ony, klerú ročnč jenom jeden květ nesou, největší kvěly, drulié, s mnoliýmí 

 kvCIy v celém hroznu, mají je ninoliem menší, lak že velikost jedněch vynahrazuje íet- 

 nost druhých. A porovniime-li opět pokolení s ollslřnou lodyhou, n. př. řebCík, lilium, 

 ledy jest pozorovali, že pi'i dosti stejné velikosti rostlin také velikost květův málo se 

 liší, a že pofet kvělův tentýž jest ; poněvadž ale lilie zlatohlavá neb bělostná (Lilium 

 Hartagon, candidum) tulipán nn přiklad mnohokráte velikostí a hmotou přestíhujc, je( zde 

 kvělův asi zvící tulipánových počet větší, a tím opět rovnováha mezi stonkem a květy, 

 mezi ústroji rostivými a rozmnožovacími se zachovává. Štíhlejší pokolení s tenkým 

 slYolum a úzkými listy, n<!Jnmožší druhové Allium a Scilla opatřeni jsou též nejmen- 

 šími kvěly, a jeslliže veškery listy u Allium nedováži se ještě hmoty lislQv tulipána, ledy 

 i všecky kvěly jeho okoliku sotva ještě jedinému kvělu tulipánovému se vyrovnají. Také 

 pro strnmovilá pokolení platí zákon tento, ačkoli jen lak přibližně ; palmovitá juka 

 rousilaf by v přirovnávání s tulipánem míli obrovský květ, zatím ale má celou mohutnou 

 latu květův velikosti tulipánové, a jeslliže ještě kvělenstvi bělozářky neb Dianelly při- 

 rovnáme ku kvělenslví draěince, ledy jest loto netoliko mnohem složitější a vělší, nýbrž 

 i k lomu ohled bráti sluší, že se zde jen o jeden lelorost jedná, a ledy nikoliv celý 

 dračinec, nýbrž jen množství listův, v lémže roku zplozených na jednom výrostku, s latou 

 kvělův od něho nesených porovnali se musí. Skoumání o tomto kvantitativním poměru 

 mezi kvělenstvim a ústroji vegetativními je nové, avšak viděli ji? z nemnoha řečeného, 

 že lakového poměru, pro tu a onu rostlinnou řadu určitě proneseného, sláva. 



Květ lilijový náleží dle složení mezi ncjúplnřjši z celé Iřidy jednoděložných, sklá- 

 daje se ze tri kruhův přetvořených listových úslrojův, jejichž základní ocet, jak v celé 

 třídě, jest trojka. Na svém konci stopka květní tloustne v lůžko, na němž nejdříve z 

 zeviiilřka slojí korunovilé okvětí, uvnitř něho tyčinky, nejvnitrněji peslík. Okvětí u luli- 

 pánův, kandika, Allium a Lilium záleží ze 6 prostých lupenův, jichžto tři tvoří kruh 

 vnějíi, Iři kruh vnitřní (obr. 20.) ; lupeny obou kruhův ale jsou si rovny podobou 

 a podstatou, pročež so neliší od sebe co kalich a koruna, nýbrž vůbec okvětím je- 

 dnoduchým (perianlhium) šlovou. Že Ivary ty takto dobře pojaly jsou, dosvědčují ona 

 pokolení, kde všech šest lupenův v uzavřené zvonkovilé okvětí srůstá. Srůstání to děje se 

 budlo jen na zpode, a lupeny jsou skoro ještě prosté, jako při Agraphis (obr. 21.); 

 aneb výše, tak že okvětí šestiklané neb šestilaločné se jeví, jako při Uropetalum (obr. 22.). 

 Tvar zvonkovilý nejobyčejnější jesl při hyacintech, modřenci (obr. 23.) a příbuzných; při 

 pokoleních Allium a Scilla více okvětí rozložené, při zlalohlávku (Lilium Marlagon), 

 kandiku. Gloriose na zevnitř (dmuté. Lupeny a ušty okvětní mají vždy nejjednodušší 

 obrys, forma kopinatá jest povšechná. 



(Obr. 20.) (Obr. 21.) 



K\H u Allium roseni 

 okvétních lupenův, 4. .1, 6 

 V peiitík, si ínólka, n hlizn 

 Živa ISiiS. 



1, 2. 3 iloloiíí knih 1) Kvét n Afrrnrliis rrniiia. 2) okvítí její 



litiiií krutl, a tyčinky, rozložemi. 



17 



