253 



jelio niípriziiivými okolnostmi byli zcliudli a slav jicli vládycký ponřkud v zapomenuti 

 přišel, prořež liiké, jak níže povíme, Zalužanský pozdCji nucena se vidél, žádali císaře 

 Rudolfa 11. za obnovení a pntvrzeni svého slarožiliiého stavu vládyckélio. 



Jakož byli rodičové Zalu?.ansk('lio imrlivi vyisnavačové víry pod obojí, vychovali 

 i jej u vire té. Kde \.šak nabyl prvních vědomostí lilernich, zdali též v domň olcnv- 

 skéin nebo ve škole Hradišiské nebo nčkteré okolní, není nám známo. Vy.šší však studia 

 odbýval na Karlové akademii Pražské, maje tu za učitele mistry Pelra Codicilla z Tu- 

 lechora, Trujana, Nigella a Oliorina, Václava Zelotina a Krásné hory a Marlia Bydiov- 

 shého s Arenlimi, muže to pro svou hlubokou učenost tehdaž vflbcc na slovo brané. 

 R. 15fti dne 27. srpna podniknul zkoušku bakalářskou za dékana výše jmenovaného 

 Marka Byd/.ovského '). — Na to připravoval se ke zkoušce mistrovské, obíraje se při 

 tom zvlášté studováním starých básnikíi řo(;kýcli a latinských a básm^ním v obou tCchto 

 jazycích klassických s prálely svými Janem Khernerem Plzeňským, Janem Sotnoeskijm ze 

 Xúrohr, Janem Cliorinem a j. v., íílaje a studuje při tom i díla domácích učených, zvláště 

 Tomáše Milise a Petra Codicilla, kteří inu byli víibec velmi nakloiiÍMii a všelijak rádni 

 a poniucMÍ. 



R. 1583. vydal tiskem v Praze u Jiříka Nigrina v 4° první obšírnřjši dílo své, 

 totiž báseň latinskou sedm a píil archů v sobě obsahující: De pesle biiliemica, kte- 

 rouž pi-ipsal bývalému učiteli svému a tehdejšímu rektorovi akademie Karlovy, výše 

 jmenovanému M. Petrovi Codicillovi. 



R. 1584 v posté hlásil se Zalužanský ke zkoušce mistrovské, a odbyv ji náležitě 

 a s dobrým účinkem, povýšen byl dne 12. června téhož roku na hodnost mistra svo- 

 buJnčlto uměni i přijat do obce a společnosti osl.itnich mislrii akademie Pražské "). 



Na to odebral se do ciziny za pi"íčinou rozšíření a rozhojněni vědomostí svých, 

 a to předkem do Němec, navštívil zvláště tamní akademie lékařské, a byv povýšen na 

 hodnost doktora v lékařství, vrátil se, obohacen známostmi přírodními a lékařskými 

 okolo r. 15S7 zase do vlasti své. 



Byv přijat na to do kolleje Karlovy spravoval r. 1589 úřad probošta kolleje té, 

 a konal léhož roku s Adamem Rosaciem a ostatními professory akademie Karlovy slav- 

 nou procesí do staré Boleslavi k uctěni pozůstalkil sv. Václava dědice českého ') ; a ne- 

 dlouho na to jmenován též učitelem na akademii řečené, aby přednášel klassiky řecké. 



R. 1590 zlralil jednoho ze svých starých příznivců, SI. Tomáše Mitise, na jehož 

 smrt sepsal s přátely svými Janem Khernerem a Janem Šotnovským básně latinské, 

 u Jana Suinana r. 1591 ve folio vytištěné*'). 



R. 1591 byl zvolen za děkana fakulty filosofické na učení Pražském, při kteréž 

 příležitosti sepsal Jan Campanus Yodňanský báseň latinskou : Apologelicon pro noto de- 



Uiiiv. Car.-Ferd. II. str. 438 a 444, vychází zřejmé z básní latinských, ktcrí náí Adnm Zalužanský 



E Janem Khemcrcm a Janem Šotnovským r. 1597 na smrt M. Tomáše Mitise sepsali, kdež se Adam 



Zalužanský výslovně jmenuje Adamus Zahiiansíi/, alias Uratliittniis. 

 •) Mon. hist. Univ. Car.-Feid. II. str. 438. 

 •) Mon. Univ. Car.-Ferd. II. str. 444. 

 T Ad. Voigt acta lit. II. str. 177. 

 •) Bisné ty vyžly pod tímto názvem: In ohiiiim iloclrinae el ivV/m/í.í oriiamfiifis ctimll riri M. 'Ihmiat 



Slitit Limusei li/rires sliiilio in Bohemia ccUbrúi r.t ad prismium vatiim laiutrm a.\ncranlls. ciVís vďrií 



Pragae, vixit atmos LXX I '11, raptus eat pridif Cal. Fcbr. /toru 12. lóOl. 



