256 



jazyka řeckého, tak že mu proto, jakož v^še povědíno, svěřena byla professura jazyka 

 tohoto na akademii Pražské, obdivovali se musíme nadobyčejné pilnosti, hluboké dů- 

 vlipncsli a všeobsáhlé vzdělanosti tohoto krajana našeho, kterýž také vším právem za 

 příčinou takovéto důkladné učenosti doma i vně u osob všelikého stavu a řádu iia slovo 

 brán bý\al. Požívalf Zalužanský úplné díivěry mnohých knížat německých, n. p. véfíod 

 LUneburskijrh a Brunšvických, raddy města Frankfurtu a j. v. ; zvláště ale byl mu tehdáž 

 nakloněn přízní svou p. Vilém z Roimberka, tento štědrý podporovatel a velikomyslný 

 příznivec všech učených a umělců, jemuž on také připsal své výše jmenované arcidílo 

 bylinářské, r. 1592 tiskem v Praze vydané. I nelze též pochybovali o tom, že p. Vilém 

 Rožmberský zvláště působením Zalužanského zřídili dal nádherné ony zahrady a skvostné 

 sklenníky a parníky při svém zámku Kratochvíli u Netolic, času toho, jak Balbin vy- 

 svědčuje, tak vychvalované "). 



I sám císař Rudolf II. vážil sobě vysoce zásluh lékařských a známostí přírodních 

 Zalužanského, a byl mu vždy, zvláště ale kde mu toho bylo potřebí, císařskou milosti 

 svou nakloněn. Chtěli lotiž tehdáž někteří starožitnost vládyctví Zalužanského v po- 

 chybnost bráti, pročež žádal za lo císaře Rudolfa II., aby mu zděděného po předcích 

 erbu a stavu vládyckého potvrdil a jej obnovil. Ukázal na to Zalužanský hodnověrným 

 svědomím osob stavu rytířského i městského, že předkové jeho byli již od krále Vla- 

 dislava II. do stavu vládyckého povýšeni a erbem nadáni, a že děd jeho Blažej i otec 

 Matyáš erbu a titule výše vypsaného užívali; načež potvrdil a obnovil císař Rudolf II. 

 Zalužanskému stav vtádycký a erb od předků zděděný, a to majestátem, jehožto datum 

 na hradě Pražském v lílerý den sv. Pelra a Pavla r. 1593, kterýžto majestát k nařízení 

 císařskému, v pondělí po sv. Bartoloměji r. 1603 na úředníky menších desk zemských 

 seslanému, v pálek po neděli Laetare r, 1604 do desk zemských i register stavovských 

 byl vložen a vepsán "'J. 



Jakož jsme výše připomenuli, slíbeno bylo Zalužanskému od akademie stipendium, 

 jež byl někdy dokt. Franc pro člení řecké založil , ač vymůže-li je na komoi'e krá- 

 lovské, a že se pak bude i moci oženili. Zalužanský i přátelé jeho všemožně se o věc 

 tu ucházeli a zasazovali, ale všecko žádání a jednání o navrácení stipendia toho aka- 

 demii zůstalo bez účinku. Nic však méně oženil se předcc Zalužan.^ký náš, pojav dne 

 10. měsíce července r. 1594 Ludmilu Fortiocu za manželku, kterýžto sňalek manželský 

 přítel a kollega Zalužanského Adairt Rosacias oslavil básní latinskou "J. Manželka tato 

 byla bud dcera neb alespoň blízká příbuzná Jana Fortia Kouřimského, někdy mimořád- 

 ného professora jazyka hebrejského na učení Pražském, r. 1592 zemřuléhn, s níž Zalu- 

 žanský zplodil polom syna jediného, tolikéž Adam nazvaného. Že se však Zalužanský 

 sňatkem limlo prohřešil proli pravidlům akademie Karlovy, dle kterých ženiti se kolle- 

 giatům a profcssorům nebylo dovoleno, byl ihned vypovězen z koUeje a zbaven pro- 

 fessury své i hodnosti rektorské, načež na místo jeho zvolen za rektora magnifika 

 M. Trojan Nigellus z Oskořína. 



Těžce sice nesl Zalužanský toto vyloučeni z kolleje a professury, avšak nehleděl 

 nikdy vymstili se za lo bývalým kollegům svým , jakož se toho oni později obávali, 



'') Steraberg, Abhandlnng uber die Pflanzcnkundc, I. str. 147. 

 ") D. Z. 132 H. 9. a Keg. Stav. 51. F. 18. 

 ") B.ilb. Buh. dof. I. itr. 65. 



