257 



alebrž zflstal i naputuin vždy vérným synem a přítelem akademie Karlovy, a kdykoli se 

 mu udiilo [liiležilosli k tomu, neopominul všemožné prohlížeti k jejítnii zvelebí ni ii po- 

 ziivižení jí k bývalé slávč. 



Zbaven byv Ziilužanský professury a spojenveb s ní příjmů , usadil se v Starém 

 městě Pražském jakožto lékař praktieký a obíral se léčením všelikých nemocí, a to s tak 

 dobrým účinkem, že vedle pověstného doktora Adama Ilabra z Rismpacha byl tehdáž 

 nejslavnřjším lékařem v městech Pražských, a přisluhuje pomocí a radou svou lékařskou 

 ochotně a neunaveně všude a vždy, zvláště ale r. 1599 v ías panujícího tehdáž velikého 

 pHmoří nemocným všelikého stavu, slaři a pohlaví, a to nejen v Praze, nýbrž i na venku, 

 získal sobě lim znamenitých zásluh o trpící člověčenstvo. 



Vedle své praxi lékařské zanášel se však také neustále pracemi literárními; 

 Poněvadž úmrtím příznivce svého , p. Viléma z Rožmberka (f dne 31. srpna 1592), 

 žádoucí rozšiřováni Zalužanského spisu bylinářského iilethodi herbariae libri III. z příčin 

 neznámých bylo zastaveno, přehlédl a vydal je poznovu r. 1604 ve Frankfurtě e collegio 

 Pall/ieniano s předmluvou příteli jeho Janovi Barutiíiovi , radnímu a sekretáři města 

 toho, svědčící. 



Tamtéž a téhož roku vydal nový spis lékařský: Animadmvsionum medicarum in 

 Galenum, et Aeiccnam libri VII., císaři Rudolfovi II. připsaný ^''). Dílo loto , jež přátelé 

 Zalužanského : Bart. Schwalb z Jiřic, dokl. Jan Jesenský z Jeseně, Adam Huber z Rizrn- 

 pachu, Joacliim Meisler, Jan Chorinus, Jan Campanus , Pavel z Jizbice, Daniel Šejnoha 

 a Zikmund Kokštel z Malenina dle tehdejšího spiisobu ozdobili pochvalnými verši latin- 

 skými, obsahuje kromě předmluvy a rejstříku na 137 listech v 8 tato oddělení : 1. de 

 sectis, II. de medicinae gťneribus, lil. de conslitulione artis medicae, IV. in artem parvam 

 Galleni, V. in Galcni libros de tuenda Siinilate, VI. in Galeni libros de morbis curandis, 

 VII. in Avicenam. 



Dílo loto nemá ovšem nyní více praktické ceny do sebe, jest však důležitou pomůckou 

 k dějepisu lékařství. Na všecken spůsob podán v něm nový důkaz důmyslnosti Zalužanského, 

 kterýž, jsa nepřítel všelikého slepého ve vědě následování a potakovaní, i v lékařství 

 vždy a všude prohlížel k tomu, zdali ten neb onen dosavad užívaný a oblíbený lék a 

 spůsob léčení dle zdravého rozumu a zákonů přírodních skutečně se hodí k účelu svému 

 čili nic, neohlížeje se při tom na osoby, od kterých byl schvalován, byf se ony pokládaly 

 za autority a celý svět jich následoval. Pročež horlil v spise tom proti zastaralým v lé- 

 kařství předsudkům a usiloval o jich odvarováni a navrácení se k přirozenému spůsobu 

 léčeni a hojení. Tolo snažení Zalužanského vidí se nám tím větši zásluhy do sebe míti, 

 povážime-li, že pochází z doby, kdež vědy přírodní pověrou a předsudky rozličnými byly 

 zatemněny a tehdejší farmakodynamické a Iherapeuto- palhologické soustavy zdravému 

 rozumu a prošlým zákonům přírodním téměř veskrz byly na odpor. — Spis ten obrátil 

 skutečně také na sebe pozornost všech lehdejších lékařů a učených , a muži u věci té 

 kompetentní, jako doktorové Adam Huber z Rizmpacliu, Jan Jesenský z JesenĚ a jiní, 

 vynesli o něm pochvalný úsudek -')• 



'") Adami Zaliižaiiii a Zalnžnniis Animadversionnm medicarum in Galenum et Avicenam libri Vil, 

 quibus singulae medicinae partes ad totins artis logicae normám redignntnr. Item syno/isis legitimae 

 iiistitutionis medicinae in extremis indicis nomino posita. 8. Francofurthi. E collegio Palthcuiauo MDCIV. 



") D. Adam Ilubcr píác o spise tom takto: 



