S71 



v oddílu r, s nacházejí se kousky kostíku (fosforu), které rozhřáté vssajl do sebe 

 kyslík plynů procházejících (jest to spůsob fosforeudiometru). Oddíl / jest eudiometer 

 vápenní, obsahující v sob6 vápno žíravé dobře vypálené, které přijímá uhliínalku ze 

 vzduchu procházejícího. Na konci rouroví může přidán býti aspirator (oussavka) B, 

 která zbytek fistého dusíku do sebe nabírá a měří. Nádoba B naplnťna jest solnou 

 vodou; nahoře přiiknuta jest k rouře, kterou vychází vzduch, dole má otvor s kohoutkem, 

 kterým když odtéká do podstavené nádoby vody, naplní se lylýž vzduchem, jejž pak 

 dále ohledati a odluCili třeba. Dříve, než se toho apparalu užije, třeba každý oddíl 

 (vyjma první i, 1) chemickou nejjemnčjší váhou zevrubně odvážiti, naéež se připevní 

 a když dostatefná porce plynů byla prošla, po rozebrání rour a očištění od tmelu, vá- 

 žení se opakuje a přírostek na líži fosforu a vápna se poznamená. Nato porovná se 

 jednotlivých látek prostor a váha. Prostor vzduchu z nádoby A vj-puzeného pozná se 

 z míry rtuti ke zkoušce upotřebené. Co se v aspiratoru B čistého dusíku nachází, 

 udává ztrátu na prostoru prvotním, což se kyslíku a uhličnatce, ve fosforu a vápně obsa- 

 ženým, připočítá. Tak obdržíme známá čísla a poměry plynů, ve vydychovaném vzduchu 

 obsažených. Opakujíce podobné zkoušky několikrát, vždy zevrubněji a přísněji, dosta- 

 neme celou jich řadu, z nichž pak průměrná čísla vystaviti můžeme, vzavše ohled na 

 slav teploty a tlaku atmosféry. Z velikého počtu lakových rozborů určil Valentin násle- 

 dující poměry plynů ve vydychaném vzduchu se nacházejících : 



dusíku = 79,750 •/„ prostorních, skoro lo samé co původně ve vzduchu atmosferním, 

 kyslíku = 16,333*/, ho tedy ubylo 4,667 %, co se skrví spojilo; za to přibylo 

 uhličnatky = 3,960 % z krve plícní vyloučené. 

 Bráti třeba ohled při těchto zkouškách na Grahamův zákon o vzájemném roz- 

 plýváni se plynů. Našelř, že loto pronikání se stává v opačných poměrech kvadrátních 

 kořenů potažných tíží jednotlivých plynů. Když vezmeme vzduch atmosferní při O" C 

 760 mm. (28", 9'") llakomčru = 1 potažné tíže, bude pot. tíže kyslíku = 1,10563, du- 

 síku = 0,97137, uhličnatky = 1,52910. Tito plynové se vymezují vespol v poměrech 



opačných kořenů kvadrátních , to jest jeden díl kyslíku vypudí x dusíku, když . 



^^''" ' yd "^ Kl,056 3 ■ K 0,971 37 ~ 1,0515 ' 0,98558 ~ 0,98558 : 



0,98558 

 1,0515 = . Q. .^ ■ = 0,93732; podobně obdržíme : 1 díl kyshkn vypudí x uhličnatky, 



nebo 1 



i i 



Kl,0563 • K1.5291 - 1,0515 ' 1,2366 



0,8503. 



1,0515 



To-li podložíme v hořejším výsledku zkoušek , kdežto 4,667% kyslíku vypudilo 

 3.960% uhličnatky, obdržíme podobnou srovnalost 1 : 0,8503 = 4,667 : 3,968, kdežto 

 počtem bezmála lo samé vychází, co nahoře zkouškami nalezeno. Z toho vyplývá pravdě- 

 podobnost, že při změně plynů v phcích len samý Grahamův zákon rorplývavosli pano- 

 vali se zdá, ačkoliv bezpochyby všelijak změněn a více zavinut podle zvláštních okol- 

 ností organických. Tak na příklad ondy tvrzeno, že kyslík v plících v ozon se promění, 

 anebo by mohlo býti, že nervy zvláštní činnosti na krev plícní vyvádějí; rozličný tlak 

 pH dýcháni též by mohl vydávali různý výsledek a t. p. 



