373 



a bdění. Ve spaní se uskrovní poCel pulsů a dechů, spolu pak i vyvinováni uhličnatky, 

 kdežto za bdóiií zvlášlě při pohyboviini se mnohem více kyslíku přijímá a poměrně 

 k tomu uhličnatky vydává. Podle Scharlinga vystupuje ten rozdíl za hodinu na 48 granů 

 uhliínalky i výše podle úsilnosli pohybováni, jakož to z rozmnožení počtu pulsů a 

 dechů posouditi můžeme. 



3. Množství a spůsob potravy není bez oučinku na počet pulsů, dechů, přijímání 

 kyslíku a vydávání uhličnatky. Podle Yierordta ubývá již na pulsech a na počtu výdechu 

 jakož i na množství uhličnatky, když oběd jen na nókulik hodin odlužen byl. Marchand 

 učinil v tom ohledu zkoušky s žabami. První den, když byly chyceny a ještě při síle a 

 sytosti, strávily za 24 hodin 3,26 gr. kyslíku , vydaly pak 0,96 gr. uhlíku ; po čtyřech 

 pak týdnech, kdežto hodně vyhladověly, strávily za týž čas jen 2,40 gr. kyslíku a vylu- 

 čovaly 0,73 uhlíku. Také Spallanzani a Prout shledali, že po obědě vylučování uhličnatky 

 přibývá. Užíváni lihovin zmenší vylučování uhličnatky jakož i pi-ijímání kyslíku do krve ; 

 podobně při užívání narkotických látek a rosllinních alkaloidil Obojživelníci, jenž dlouho 

 hlad trpěti mohou, spotřebují lóž málo kyslíku a vydávají málo uhličnatky. Naproti tomu 

 ptáci , nejživější z živočichů a nejhladovější, stráví nejvíce kyslíku a vylučuji nejvíce 

 uhličnatky. 



6. Co se týče stáři, mohlo by se již napřed souditi, že v mladistvém věku, zvlá- 

 ště v prvním dětinství, kde rostlinní život převládá a většina látek dusíkových a uhlíko- 

 vých k zažívání a k zrůstu se vynakládá, uhlíku a uhličnatky mnoho se vydávati nebude ; 

 kdežto v dospělejším věku, když zvířecí činnosti jsou nejčilejší, nejvíce se kyslíku spo- 

 třebuje i také uhlíku vylučuje, v pozdějším však staří podle Andrala a Gavarreta od 

 72 — 102 uhličnatky značně ubývá. V podobném poměru žiti rostlinniho a zvířecího po- 

 staveno jest proti sobě mužské a ženské pohlaví. Andral a Gavarret pozorovali, že 

 děvčata od 10. až do 19. roku (před měsíčním) vylučují uhlíku za hodinu 6,4 grammů 

 (něco méně než půl lotu), chlapci pak téhož stáří 7,4 grammů. Od času když se uká- 

 zalo měsíční až do jeho přestání, ud roku 19. do 45., ubývá značně u ženy na uhličnatcc, 

 kdežto u muže přibývá. Po skončení měsíčního zase více uhličnatky se vylučuje. Vesměs 

 poměr mezi mužským a ženským pohlavím jest jako 17 : 10. Za čas těhotenství, kde 

 činnost životni vůbec velmi zvýšena jest, kyslíku se více přijímá a též uhlíku více vy- 

 dává. Andral a Gavarret dostali za hodinu 7,8 — 8,1 — 7,9 — 8,4 grammů, v středním 

 poClu ledy 7,9 grammů. Poměr všeobecný, v jakém jest vůbec rostlinstvo a živočišstvo 

 u přijímání kyslíku a vylučování uhlíku, platí tedy ve všech okolnostech organických, kde 

 budto rostlinní život nebo zvířecí převládá, tak i v rozličných lelorách a listaviich, po- 

 dobně také v třídách živočišstva u bejlo-i masožroutů. 



7. Největší zásluhu sobě získal Víerordt lim, že množstvím svých zkoušek o dý- 

 chání přivedl to k jakémusi mistrovství, tak že všeliké spůsoby dýchání své libovůli pod- 

 vrženy měl a je k nejpodrobnějším a nejjemn'''jšim zkouškám upotřebiti dovedl. Uve- 

 deme zde některé jeho pozorováni o působení častosti, velikosti , čáslečnosti dechu na 

 vylučováni uhličnatky, a jak se má, když dýchání jest zabaveno . nebo když ten samý 

 vzduch opětně se vdechuje a vydechuje. 



a) Allen a Pepys. Angličané, byli první, kteří pi'i svých zkouškách brali i)hled 

 na častost dýchání. Našli', že čím větáí počet stejných dechů v určitém čase , čím větší 

 ledy množství vzduchu se dýchá, tím větši mnuž»lvi uhličnatky se vyvádí, mnohem více 

 než při ridiim dýchání, a však pnměr uhličnatky k vydychanému vzduchu měl zůstal 



