374 



vždy ten samý, af by byl počet výdechů větši neb menSí. Jeden z nich dýchal H min. 

 do nádoby, i vydal vzduchu 3437 krychl. coulů, uhliCnatky pak 292,14 kr. c, druhý vy- 

 dýchal za polovici toho času 5Vj min. 3311 kr. c, uhličnatky 281,45. Zdálo se tedy, 

 že při zdlouhavějším dýchání skoro stejné množství procentů uhličnatky vydáno bylo, 

 což ale mohlo jen záleželi na okolnostech individuálních, na které ohledu bráno nebylo. 

 Opominuli však bližší porovnání učiniti s dýcháním středním obyčejným, do čehož se 

 Vierordt zavázal. Našelt u dýchání střední míry (12 dechů za 1 min.) poměrné množ- 

 ství uhličnatky = 4,262" „ ; když pak zdvojnásobnil počet dechů, obdržel jen = 3,3557o 

 střední míry. Dále vedl tyto zkoušky až do 5 krát většího počtu výdechů, i bylo viděti 

 stálé ubývání uhličnatky. Podobně dýcháno o polovici zdlouhavěji 6krát za 1 min., i ubý- 

 valo uhličnatky. Což ukazují následující řady 



dechů za 1 min. 

 obyčejný počet 6 

 12 

 24 

 48 

 96 



uhličnatky ve 100 prostoru 

 5,528 % 

 4,262 

 3,355 

 2,984 

 2,662 



Z toho vypadá, že Allen a Pepys byli dílem na omylu, a že právě naopak častěj- 

 ším dýcháním uhličnatky ubývá, což i samo sebou se rozumí, nebo čím kratčeji dlí vzduch 

 almosfcnu' v plících , tím méně změny se státi může mezi jeho kyslíkem a uhličnatkou 

 krevní, pročež také méně této se vylučuje ; kdežto naopak se stává při zdlouhavém dý- 

 chání, an plyny lépe proniknouti a zaměnili se mohou. 



Viděli-li jsme ua těchto zkouškách, jak uhličnatky při různých spůsobech dýchání 

 přibývá nebo ubývá poměrně k dýchání pravidelnému za určitý čas (1 min.), nebráno 

 při tom ohled na množství uhličnatky vydané v poměru ke množství vzduchu upolře- 

 bovaného. Tof se pak ze zkoušek Vierordtových snadno vypočísti dá. Z jedné řady 

 svých zkoušek o vplyvu častosti dýcháni na vyvinování uhličnatky obdržel následu- 

 jící data : 



Z toho vidíme, že podle počtu výdechů při každém jednotlivém uhličnatky ubývá, 

 přibýváním pak množství vzduchu při opětovaném dýchání za určitý čas (.1 min.) že 

 uhličnatky poměrně přibývá. Když tedy za jednu minutu dýcháme 96krát po 500 k. cm., 

 přijde na jeden výdech toliko 13,5 kub. cm. uhličnatky, což však tíraže časem 96krát 

 opakováno vydá 13,5><9tí = 1296 kub. cm. Podobné platí o datech druhých. Panují 

 ledy zde zákony opační : Jako uhličnatky při častném dýcháni u každého výdechu ubývá, 

 lak ji přibývá ohledem na nmožstvi vzduchu potřebovaného. Co se prvního týče, 

 pravdu ma Vierordt, oliledem druhého pravda přisluši Allenu a Pepysovi. 



