m 



(liis/ltorktt NjOj Čiře vdýclianá ukazuje se plícím velmi škodlivou, fnéiié rozředéná jako 

 lo bývá v lučebnách. Ammoniak jest sloučenina dusíku a vodíku, N^Hj, vyvinuje se 

 hnitím anebo lučebnC' v spůsobě plynu, jes-l zápachu cpavého, a Čirý vdýchán usmrcUje 

 za králky čas. 



Kyslík, ačkoliv nejdůležitější při dýchání, nehodí se k tomu sám o sobč. Po dý- 

 cháni čistého kyslíku, ježto Davy na 3, 5, ano 10 minut prodlužoval, stal se puls silnéjši, 

 časléjší, dýchání hlubší, četnější, spojené s příjemným citem lehkosti v prsou a tepla 

 po celém třle ; kůže zčervenalá zteplela, a po ní vyrazil pot, oči též zčervenaly a staly 

 se lesklými, síla svalů se zvčlšila, duchovní činnosti se zvýšily. Teprv na konci zkoušky 

 nastal v prsou cil tesknoty. Zvířata v uzavřeném kyslíku dýchající déle vytrvají než 

 v obyčejném vzduchu , udušená pak lehčeji se vzkřísiti dají. Krev ve všech žilách, 

 i v samých vénách nachází se světle červená a lehce se sráží. Plíce jsou vysoko čer- 

 vené a krvi naplněné. Zvířata dýchavší dříve v kyslíku neudusí se tak snadno ve voď* 

 a v plynech /; dýchám 7iespůsobných. Podle zkoušek Allena a Pepysa přijímá krev 

 při dýchání v čistém kyslíku mnohem více kyslíku, a vydává též více uhličnatky, ačkoliv 

 ne v tom poměru, jako bylo kyslíku přijato, což dobře se srovnává se zkouškami hořej- 

 šími, kde také častějším a hlubším dýcháním více kyslíku přijato, ačkoliv poměrně tolik 

 uhličnatky vydáno nebylo. Davy, Allen a Pepys našli, že mnohem více kyslíku do krve 

 přechází nežli se vydává dusíku a uhličnatky, v porovnání s dýcháním ve vzduchu 

 atmo.<ferním, tam '/jg až V, 9, zde '/,2j. Allen a Pepys také pozorovali, že při dýchání 

 pouhého kyslíku, s ohledem na to co z počátku v plících ještě vězelo , mnohem více 

 dusíku se vylučuje než obyčejně, kdežto jeho množství velmi neznačné bývá. 



S todikovým plynem ještě nemáme dostatečných zkoušek , aby se cos určitého 

 vysloviti mohlo. Uhličnatky vyluzuje více nežli vzduch atmosferní; zvířatům zdá se býti 

 niénř škodliv než mnohý jiný plyn. 



Zvláštní pozornosti zasluhuje uhlitnalka sama, když se jí k dýchání užívá. Přiro- 

 zená věc jest, že co plíce vyvrhují, to že nemohou zase za vlastni potravu přijímali. 

 Když se pokusujeme čistou uhličnatku vdechnouti , jako Davy učinil, uzavře se pokaždé 

 křečovitě hlasivka. Totéž se dálo, když uhličnatka se vzduchem atmosferním v poměru 

 % : 7s smíšena byla. Smíchal-li 30 procentů se 70 vzduchu, dalo se jednu minutu 

 stíží dýchati, a však nastala závrat a ospanlivost. Na ryby jeví, podle Humboldla a 

 Provencala, tento plyn svou škodlivou činnost teprv, když ho voda '/g svého prostoru 

 obsahuje. Když ryby v malé spouště vody hermeticky byly zavřeny, zlekly, voda obsa- 

 hovala jen '/.oo^ prostoru uhličnatky, kyslík pak z ní zmizel na čisto. Velmi citliví 

 na uhličnatku jsou hmyzi, u nichž dýchání velmi čilé bývá, vodní pak larvy a jiná nižší 

 zvířata, měkkejši, červi a hvězdějši, ukazují méně citlivosti. V rozličných krajích naší 

 země nacházejí se místnosti, kde ze skulin a bařin množství uhličnatky se vyvinuje, lak 

 že pláci přeletující mrtvi dolů padají. Sem náleží také známá grotla canina (psí jeskyně) 

 u Neapole. K nejnebezpečnějším plynům v lom ohledu počísti sluší kysličník uhlitnalý, 

 vylučovaný při doutnání uhlí, jenž mnohonásobně náhodné i samovolné smrti příčinou bývá. 

 Všelijaké prvky sloučené s vodíkem ukazují se dýchání velmi škodlivé. Sera ná- 

 leží sinčník codíkonj (SchwelelwasserstoUgas), jehož, podle zkoušek Dupuylrena a The- 

 narda, V,5o„''o v atmosferním vzduchu stačí usmrtili pěnkavu, Vioo"/o Psa . Víso ko;iě. 

 Vyvinuje se někdy u velikém množství v záchodech a v jiných průchodech nečistých, 

 i nezřídka se stává, že dělníci neprozřetelní , tato mísla čisticí, náhlou smrtí padnou. 



