298 



slále se hnízdí, v hk zvaných praliaiitnnech ale jenom porídku se ukazuje. V Unter- 

 waldenu byl poslední dne 21. září 1851 na Alzellerskéin vrchu od Michala Sigrista za- 

 střelen. V ledovišti Grindetvvalďskéni vídali po irinoho deselilelí pravidelně v jistých 

 dobách seděli starého supa na ohromném skalním balvanu. Dostřeliti ho nebylo možno, 

 a místo, kde usedal, bylo zcela nedostupné. Okolní salašnici znali ho dobře, nazývajíce 

 ho „starou bábou." 



Ještě na začátku našeho století byl tento pamětihodný pták jenom nedosta- 

 tečně znán, sám veliký Buffon smísil ho s kondorem. Teprv výtečný Steinmiiller podal 

 o něm správnou, pracně snesenou monografii. Od těch dob rozmnožena jsou pozoro- 

 vání na supa bradatého se vztahující, dosavad ale zůstává ještě mnohá stránka života 

 tohoto ptáka nevysvětlena, a mnohá udání musejí přijata býlí jenom opatrně a s nedůvěrou. 



Jako téměř při všech velkých dravcích, jest i při tomto rodu samice větší nežli 

 samec; úplně vyrostlá mívá často přes 4 '4 střevíce zdéli, a šířka její při roztažených 

 křídlech obnáší 9 — 10 střevíců. Váha bývá rozličná, obyčejně 12 — 16 liber, málokdy 

 20. Stáři činí rozdíl v barvě. Při starém ptáku jest peří na zádech leskle černohnědé 

 s poněkud jasnějšími kraji a bčlavými brky ; pod břichem jest naryšavělé, na ocase še- 

 divohnědé, kteroužto barvu mají také křídla, jen že jsou vezpod světlejší. Na prsou 

 nalézá se jemný prápor, stehna jsou obrostlá a také na krátkých nohou nalézají se je- 

 dnotlivá lehká pírka. Prsty jsou olověně šedivé, drápy, v porovnání slabé, jsou černé 

 a ostré, ocas jest dlouhý a klínovitě zakulacený. Hlava jest na vrchu ploská, do zadu 

 širší, má krátké běložluté peří s černým proužkem po stranách. Na dolejší čelisti visí 

 černá, lirubá brada na spůsob štětin ; podobnými štětinami obsazeny jsou nozdry. Oči 

 září koráločerveným ohněm a otočeny jsou dokola červenožlutou polštářovitou vysedli- 

 nou. Starý pták má zobák 6 palců dlouhý, barvy rohové, uprostřed sedlovitě prohlu- 

 bený, s dlouhým hákem na konci, který často tak velice vzroste, že zvířeti ve žraní 

 překáží. Mladí ptáci jsou mnohem temnější barvy, a jmenovitě hlava jest n nich celá 

 černá. Teprva po třetím pelichání dostane sup bradatý stálý oděv. 



Vnitrní organisace tohoto obrovského ptáka jest obzvláštně ustrojena. Svaly prsní 

 jsou neobyčejně veliké a silné; dlouhé kosti, dulé jako při všech ostatních ptácích, 

 naplní se dýcháním vzduchem, který v nich zahřát poměrně lehčí jest nežli opar vnější, 

 čímž supu vysoký jeho vzlet velice se ulehčuje. Nejzajímavější jsou ale jeho zažívací 

 ústroje, jejichž mocnost jest nesmírná. Jícen, vole, které když naplněno jesl, nepěkně 

 od krku dolů visí, a žaludek jsou neobyčejně veliké a hustě posety útlými žlázami, 

 z nichž neustále vytéká množství žíravé, nelibě páchnoucí zažívací šfávy, která v krátce 

 i nejsilnější kosti rozkládá. Obsah žaludka zabitých supů bradatých bývá často ku po- 

 divu a převyšuje všecku zkušenost, kterou máme o žravosti a zažívavosti podobných 

 evropských ptáků. V žaludku supa od dra. Schinze zastřeleného nalezla se veliká ky- 

 Celní kost od krávy, kamzicí lýtko 6 '4 palce dlouhé, napolostrávený kus žeber kajnzi- 

 Cich, mnoho menších kostí, sbalené chlupy a drápy letřivčí. Tato zvířata stala se tedy 

 jedno po druhém jeho obětí a byla od něho pozřena Šfáva žaludková rozkládá kostí 

 po vrstvách a odlučuje o nich živnou huspeninu, an mrtvé částky vápenné odcházejí. 

 .Test to přemoudré opatřeni přírody, nebof takovou ústrojnosti převelice jest zmenšena 

 .íkoillivosL supa bradatého. Nebof méla-li by veliká žravost jeho ukájena býti jediné 

 inaseni, musel by pták tento začasté hladem pojíti a neustálé lionby jeho musely by 

 pomalu vyhladiti všecku zvěř z vysokých Alp. Ale mocnost žaludkové šfávy jeho pře- 



