301 



přiklad, í.ii Jeden sup piipudl inladúho íťziiickúlio psa před snmýinii očima julio pána, 

 odlelčl s nim iia vysokou skálu a tam jej rozlrhal. Naproti tomu nezasluluije viry vy- 

 pravovíini o supu, klerý prý odletíd se sedmadvaceliliburními železy na nohou, nehof 

 váha takových želez přesahovala by nejméně o třetinu váhu ptáka. Chycen v železích 

 počíná sol)ě sup brzo neslateíné, odevzdávaje se trpělivé osudu svému, brzo ohání se 

 zuřivě perutěmi, drápy a zobákem, i vypravován nám jeden příběh, kde drápy své my- 

 Sjlivci tak hluboko do masa zafal, že musely po usmrcení ptáka býti uříznuty a každý 

 zvlášf vytažen Také v jiných případech, kde se nejedná o vlastní obranu, hotov jest 

 Slip podstoupiti vyrostlého člověka. Víme o jeiinom příběhu, kde sup popadl ročního 

 kozla u přítomnosti sedláka, jemuž náležel. Tento chopil se klacku a chtěl loupežníka 

 přinuiiti, aby kořist svou puslil. Ale sup dorážel mocnými perutěmi svými tak silné na 

 sedláka, že tenio musel hledali spásu v útěku. Od těch dob přezděli sedláku „das Gy- 

 renmannli." K útoku na člověka, nalézajícího se v nebezpečném položení na strmých 

 úskalích, spoji se někdy i dva supové. Takový útok ovšem není bezprostřední zápas, 

 neboť k lakovému cítí se sup slabým, on spíše hledí obletováním člověka zastrašiti 

 a omámiti, aby ho pak udeřením křídel svých srazili mohl do propasti. 



Sup bradalý má náramně tuhé živobytí. Jistý muž z Bristenu (Uri), Gedeon 

 Trósch jménem, chytil do želez starého supa, který mu již více ovcí byl roztrhal, a dal 

 mu tři strašlivé rány, načež ho vzal na zada a nesl domíi, Na cestě ale zotavil se sup, 

 popadl svého nosiče, a tento vrhna se na záda dlouho zápasil s ptákem, než ho zase 

 omráčili mohl. Ale za chvíli vzmohl se sup znova, tloukl strašně perutěmi a jen s ve- 

 likou těží mohl býti udolán. 



Honba na supa jest velmi obtížná a často nebezpečná. V zimě číhávají naň 

 v boudách, nastraživ.še naíi mrchu. Tu hladové zvíře brzo větří, i počne nad mrchou 

 dělati v povětří veliká kola. Ale bouda naplňuje ho nedůvěrou, a jenom všeobecné 

 licho ubezpečí ho tak dalece, že čině kola vždy menši a menši konečně na mrše 

 usedne a do ní se dá, při čemž ale neustále vQkol se ohlíží. Jen málo kdy podaří se 

 vypátrati supí brloh a číhati někde na blízku na staré. Tito mají lak ostrý čich, že 

 ihned větři myslivce, a pak jenom zdaleka obletují hnízdo. Vletí-li předce do něho 

 s potravou pro mladé, stane se to s rychlostí blesku, která číhajícího myslivce pře- 

 kvapí a omámí. 



Někdy podaří se odvážným synům hor, zmocniti se mladých supů v hnízdě, což 

 ale jest podniknutí velmi nebezpečné, poněvadž brlohy tyto nalézají se na strmých 

 a divokých skalisl.ách, supové pak mladé své vztekle a urputné brání. Tak v kantonu 

 Glarusském vypátral jeden člověk supí hnízdo vysoko na skále, i vylezl tam s nesmír- 

 nou obtíží, nalezl dva mladé již úplně opeřené, an právě rozsapuji veverku, svázal jim 

 nohy, přehodil si je přes ramena a lezl s nimi dolň. Piškot mladých přivábil staré 

 supy, jimž odvážlivec jenom s těží se ubránil neustálým mácháním sekerou. Celé čtyry 

 hodiny pronásleduvali supi uchvatitele svých mladých do údolí, až se tento šfastné do- 

 stal do vesnice Schwandenu i se, svou kořistí. — Proslulý lovec kamzíků Josef Scherrer 

 vylezl bosýma nohama, s ručnicí na záde>'h. k jednomu brlohu supímu, v němž domníval 

 se nalézti mlailé. Než se dostal k hnízdu, přiletěl samec a byl zastřelen. Scherrer 

 nabil ručnici znova a lezl výše. U brlohu ale vyřítila se naň vztekle samice , zarazila 

 inu drápy do Ula a sekajíc po něm zobákem snažila se ho sraziti do propasti. Posta- 

 vení Schcrrerovo bylo přehrozné. On musel vší silou tisknouti se ke skále, aby se ubránil 



