302 



supa. Jenom neobyčejná jeho přítomnost ducha zachovala jej. Nemoha dostati rufnici 

 s ramen zaimiil ji jcdtiou rukou na prsa završeného ptáka, a palcem u nohy natáhl 

 kohoutek a .spustil. Sup svalil se mrtev do propasti. Za oba staré a dva mladé supy 

 dostal Scherrer od úřadu půl šesla zlatého střelného, ale hluboká znamení na svém těle 

 od supích drápů podržel do smrti. 



NeménS hrozné bylo nebezpečenství jednoho Sarda, který v horách Eglesias- 

 ských spolu s dvéma bratry chlěl vybrati mladé ze supího hnízda. Jeho bratří spustil' 

 Jej na provaze s vysoké skály ke hnízdu, k němuž zdola nebylo žádného přístupu. Vzná- 

 šeje se nad strašnou propastí vybral čtyry mladé*) z hnízda. V tom přepadli ho staří 

 jako pravé vzteklice. Mladý Sard brání se proti nim šavlí, jíž se udatně ohání. Tu 

 ucítí .--ilné trhnuli provazu, a s hrůzou znamená, že jej byl v horlivostí boje svou šavli 

 do tří čtvrtí přefal. Každým okamžením muhly se přetrhnouti ostatní pramínky, každé 

 hnutí mohlo hu uvrci do propasti. On však šfaslně byl vytažen nahoru, pomalu a s ve- 

 likou opatrností, a tak zachráněn. Ale havraní vlasy dvaadvacetiletého mladíka v půl 

 hodině prý docela zbělely. 



V zemích, kde sup bradatý vedle Jiných dravců bytuje, bývá často od těchto 

 ztuha pronásledován. Tak jednou blíže Zemuně byli dva z těchlo supů napadimi od 

 šesti orlů mořských a několika holohlavých nohů (vultur). Supi drželi se tak statečně 

 a tak prudce se zafali do orlů, že všickni co jeden chumáč k zemi padli, kdežto je pak 

 jeden pasák klackem od sebe roztrhl. Jeden z těch supů, jakkoliv těžce zraněný, pře- 

 padl den na to desetiletého pastušku, na němž byl chycen a utlučen. Na švýcarských 

 .\lpách nemá sup bradatý kromě člověka, hladu a svých vši žádného nepřítele. 



Mladí z hnízda vybraní supové dají se masitou potravou snadno odchovati 

 a zkrottiou. Staří chovají se v zajetí někdy divoce a nezkroceně, někdy malomyslně 

 a netečně. Zajímavá pozorováni činil v tom ohledu professor Scheitlin s dvéma starými, 

 do želez chycenými ptáky. Oba chováni byli ve zvláštních komorách. Jeden z nich 

 přivázán byl silným provazem na příční bidlo, ale vždy jej několika ranami svého zo- 

 báku přetrhl. Také do řetězu sekal, ovšem nadarmo; že však se nepřestal trmáceti, byl 

 odvázán. S počátku čepýřil se na každého, kdo se k němu blížil, později jenom na 

 cizí lidi, a však jen málo kdy někoho poranil. Všecko, co mu bylo nového, pozorně si 

 prohlížel. Svého ošetřovatele poznal v neobyčejném obleku jenom po hlase, i dal se od 

 něho hladili, vyzdvihnouti i křídla si roztáhnouti. Svišfů v komoře chovaných, ačkoliv 

 okolo něho běhali, nevšímal si. Na psy se ježil a vyvaloval oči, ale nedorážel. Oni se 

 ho také nebáli, ovšem ale kočky, kleré v komoře sem tam lítaly jak posedlé. Holubi, 

 vrány, straky, které před něj postavili, zůstaly pokojně seděti, i daly se od něho po- 

 malu chopiti paziiurem, načež je položil na bidlo a chladnokrevně jim hlavu utrhl. Pak 

 jim zpovolna od zadu ku předu rozpáral břicho, utrhal křídla a nohy a trup oškubal. 

 Svou kořist sežral vždycky se všemi kostmi. Na jinou stravu nežli syrové maso nena- 

 vykl nikdy. Velmi rád jedl kamzičinu, játra a mozek; malých ptáků a ryb nikdy se 

 nedotekl, a raději požíval živá zvířata nežli scíplinu Málo kdy snědl najednou více než 

 libru masa neb kosti, těchto posledních ale pohlcoval často veliké kusy, třeba dosti 



♦) Je-li toto udání časopisu „Journal iles chasscars" pravdivé, tedy sardinský sup bratlatj? musí vyse- 

 děti více vajec nežli švýcarský, v jehož hnízdě nikdy se nenašlo více mladých nežli dvě. 



