312 



sůl do Sudanu vyváží. O přírodních poměrech víme jen, že tu sejí ječmen (v Sudanu více 

 se nedařící), rýži (zavodňováním), durru a bjby a sbírají dalle. 



Lepší jsou naše zprávy o střední Sahaře. Bychom však meze článku nepřekro- 

 čili, proinluvime o tom po vyjití Bahrdtova díla ve zvláštním článku. 



Útvar silurský v Čechách. 



Od Jana Krejčího. 



Na zpodním oddílu útvaru silurského, o nčraž jsme v druhém svazku tohoto roč- 

 níku jednali, spočívá vápenná vysočina, Vltavou, Berounkou, Loděnickým potokem hlu- 

 boce rozrytá a 1000 -1300' vysoká. Celá tato vysočina skládá se z pásem swchního 

 oddělení (division superieure) silurského útvaru a má podobu malého podlouhlého ostrova, 

 ležícího na břidlicích dolnosilurských, jsouc asi 5 mil dlouhá a jednu míli široká. 



Podélná osa tohoto ostrova *) souhlasí docela s podélnou osou našeho silurského 

 útvaru vůbec, a jde tedy jako ona od severovýchodu k jihozápadu. Začátek ostrova 

 nalézá se u Michlí a hranice jde přes Braník k Velkým Chuchlím , Radotínu, Solopy- 

 skům, Vonoklasům, Budňanům, pak na pravém břehu Berounky k Měíianům, Vinařicům 

 až k Želkovicům, odkud rozhranní čára k Popovicům, Járovu, Tetinu a přes Svato-Janské 

 vrchy k Sedlci u Loděnic, k Tachlovicům, Ořechu, Řeporyjům , Butovicům, Zlíchovu, 

 Dvorci a Sv. Pankráci opět až k Mlchlím běží Kolkolem této vápenné vysočiny pro- 

 stírají se úvaly a sniženiny v měkčích břidlicích dolnosilurských zaryté, jen mezi Lodě- 

 nicenii a Řeporyjemi jest mělkým prohbím od vysočiny břidličné u Chrašfan oddělena. 

 Údolí Vltavy proráží ji od Chuchlí až za Dvorce pod Vyšehradem, údolí Berounky od 

 Tetína až k Budňanům pod Karlšteinem ; v obou těchto údolích skládají se úboče z pří- 

 krých malebných skal vápenných, na nicliž poměry slohu pohodlně skoumati se mohou. 

 Několik příčných údolí a hlubokých rokli, které k Vltavě neb Berounce běží, rozrývá 

 mimo to krajinu tuto. Větší mezi nimi jsou : údolí potoka Dalejského , v jehož 

 středu na divoké skále nad poustevní jeskyní stojí Pražanům dobře známý kostel sv. 

 Prokopa a kteréž se u Hlubočep k Vltavě otvírá, pak malé Přídoli běžící od Slivence 

 k Velkým Chuchlím ; k Berounce otvírají se údolí potoka Radotínského, které na břid- 

 ličné vysočině pásma D okolo Úhonic povstává a mezi Tachlovicemi a Radotínera skal- 

 natou roklí celou vápennou vysočinu napříč prorývá ; dále údolí potoka Karlického, údolí 

 u Karliteina, v jehož středu královský hrad Karla IV. dosaváde uprostřed mezi lesy 

 nádherně se zdvihá ; údolí potoka Loděnického se starobylou osadou Sv. Jana pod 

 skalou, nejpůvabnější ze všech pro malebný sled skal a lesů a nejpoučnější pro hlu- 

 boké odkrytí vrstev. Na pravém břehu Berounky běží jen menší rokle u Tetína a Kódy 

 dolů k širšímu údolí Berounky, jihozápadní pata pak jest lemována údolím Lilavky. 

 Povrch vysočiny samé jest mírně vlnitý, jako z dlouhých ploských hřbetů složený, v skal- 

 natých údolích ale má krajina ráz horský a upomíná na podobné údolí v Moravě v okolí 

 Bajce. V ohledu na úrodnost jest půda rozmanitá. Kde se prsf nahromaditi mohla, 

 vyznamenává se znamenitou úrodností; pročež tarasy skalnatých úbočí nejkrásní^jSi 



*) Viz mapu T ř. Bt. str. 118. 



