&22 



značnějších výšinách se pozorují a synklinální na nížinách. Antiklinální vrstvy dají se ne- 

 jenom mezi Kralupy a Libšicemi, mezi Bohnicemi a Holešovicemi, u kříže nad Olšany, 

 v Kunralickém háji, nýbrž také v dalším pokračování těchto hřbetů a sice dle směru 

 vrstev samých pozorovati. 



Vysvítá z toho, že první nerovnosti naší krajiny již původně zohybáním vrstev 

 povstaly a tedy nikoliv jedině pozdějším vymiláním nebo roztrhováním půdy. 



Druhý zajímavý údaj jest, že na východní hranici silurského útvaru břidlice pod 

 žulu zapadají a před ní, jako u Říčan, Jílového, Knína na spůsob náspu se vyzdvihují. 

 Uložení toto viděti jest u Škvorce, Tehova, Sulic, Zinková, nejlépe ale u Žampachu nad 

 Sázavou blíže Jílového, kdežto žula nejenom na břidlici spočívá, nýbrž také v pravi- 

 delných slojích se žulou se střídá. Také mezi Říčany a Tehovem, pak u Zinková na- 

 cházejí se v břidlici sloje žulové. 



Poněvadž všechny tyto břidlice, ačkoliv k nejhlubšímu azoickému pásmu nále- 

 žejí a ráz prahornich břidlic na sobě nesou, předce s usazenými vrstvami vyšších si- 

 lurských pásem těsně souvisí, musily na těchto místech mohutné převi'aty původní ulo- 

 žení docela zjinačiti. Podobá se k víře, že záhyby břidlic bezprostředně u žuly mnohem 

 slarší jsou, nežli záhyby vrstev vyšších, poněvadž mohutněji a četněji se objevují 

 nežli ony. 



Jako v pásmech zpodních útvaru silurského vyskytují se vrstvy synklinalně a an- 

 tiklinalně postavené též v pásmech svrchního oddílu čili ve vysočině vápenné. Údolí, 

 v této vysočině hluboko zarytá, odkrývají tyto poměry ještě zjevněji nežli v oddílu 

 zpodním, pokrytém nejvíce ornicí. 



Průřez skrze svrchní vápenný oddíl, odpovídající prostřední části průřezu přede- 

 šlého, kde osa útvaru poznamenána jest, představuje uložení vrstev mezi Jinonicemi 

 a Chuchlemi (obr. 11.). 



(Obr. 11.) 



Vidovle Sv. Prokop M. Chnchle 



Také zde viděti jest, že záhyby vrstev i v povrchu půdy se vyznačuji, poněvadž 

 antiklinální vyzdvižení vrstev u sv. Prokopa výšině, synklinální úklon ale dolině odpo- 

 vídá. V menší míre jsou okliky a záhyby vrstev ve vápenném pásmu mnohem hojnější, 

 nežli v břidlicích dolejšího oddílu. Jmenovitě jsou hojné v tmavých vápencích pásma 

 E, oddělených od zelenokamenu jenom břidlicemi graptolithovými. Na příkrých skalách 

 mezi Chuchlemi a Zlíchovem pozorují se nejpodivnější klikatiny v tomto pásmu (viz Živu 

 1853 č. 7.), ačkoliv hlubší a vyšší vrstvy rovné plochy mají. Pásmo toto musilo tedy ještě 

 v měkkém stavu tlaku podléhati, který hlubší Již pevné vrstvy v té míře změniti ne- 

 mohl ; vyšší vrstvy pak musily se teprva po této změně usaditi. Všechny zohybané 

 vrstvy jsou prostoupeny rozsedlinami, často docela rovnými a v pásmu azoickém oby- 

 čejně tak pravidelnými, že se za vrstevní plochy považovati mohou. Největší díl těchto 

 rozsedlin běží zárovně se směrem vrstev a ukloň jejich jest tím kolmější, čím blíža 

 u osy ohybu slojí. Dle tohoto nejsou nic jiného leč výsledkem ohýbání vrstev, poně- 



%. 



