nervu zrakového. Tylo oči jen k zhlednutí bližších předmf-lů se hodí, a proto se zovou 

 drobnohledné íili mikroskopické. 



Na přední části léla mají pavouci známku vypadiijicí as jako litera V otvorem do 

 piedu hledící (obr. i. k) , tímto se odděluje trochu hlava od prsou; před touto íárkou 

 bývají postaveny oCi v počtu rozdílném, který však lak bývá stálý, že podoba i poCet 

 velmi vhodná znamení dávají k rozeznávání druhíi. 



Části úst blíží se těm, jakové u hmyzů nalézáme , poznali jsme je dobře u kři- 

 žáka samého. 



Mimo jiné užitefiné a také nechvalitebné vlaslnosti mají pavouci i tu, že nesnadně 

 dají se studovati jako i sbírati, jsou velmi chytří, rychle se poroučejí a snadno se jim 

 ublíží, v líhu, nejsou-li tam samotni, zflstavují obyčejně všechny čtyry páry svých noh, 

 na suchu pak se scvrknou k nepoznání. 



Proto je málo kdo sbírá a též ve sbírkách veřejných nebývá jich mnoho viděti, 

 větši se obyčejně vycpávají bavlnkou ; byl též od přírodozpytců nalezen umělý spůsob 

 velikým horkem je co nejrychleji sušiti, což se velmi dobře dařilo. 



Bylo by ještě znnniti se o čidllech pavouků, a tu jsme již poznali oči ; zkušenost 

 učí, že v skutku jsou krátkozrací jako velkoměštácí, neb můžeme se k nim prstem hezky 

 přiblížili než to pozoruji , což se jim však nahrazuje jemným citem : nejlehčí dotknutí 

 pavučiny, nejmenší mušku hned ucítí. 



O chuti jakož i o čichu nemůžeme mnoho sou- 

 diti, víme jen tolik, že pavouci jsou zvířata čistotná a 

 nikdy se v shnilých látkách atd. nezdržují. 



Ačkoli větší část pavouků zvláštní pudy v strojení 

 pavučin svých vyjevuje, o mláďata svá se tuze málo sta- 

 rají a neví se ani že by jim potravu přinášeli; spokojují 

 se tím, že kokou svůj na bezpečné místo odvlekou a lam 

 jej zanechají, jediný druh jej brání a raději se lapili dá 

 než by ho puslil. 



Jiný jcšlě úkaz z života jejich jest, že vicekráte 

 kůži svou svlékají a přitom lak se proměňují, že pak 

 těžko bývá druhy rozeznati. 



Jeden druh pavouků zemních (Lycosa litoralis) 

 bývá na podzim po vylezení mláďátek celý jako roztoči 

 (Milben) posázen, protože lito všude se mu na tělo na- 

 sazují; staří, neznajíce pravé příčiny toho, bájili proto 

 o nemoci a vyraženině pavouků. Totéž stává se někdy 

 pavouku domácímu, zvláště v teplejších krajích, při čemž 

 ovšem velmi ošklivě vypadá, pořade běhá a hledí nezvané 

 hosti se sebe střásti a setříti. 



Do jednoho oddílu s křižákem náleží velmi hojný 

 a však ještě málo povšimnutý pavouk domácí (Tege- 

 ■ naria domestica L.), o jehož souženi právě řeč byla. Ro- 

 zeznává se tím, že má tělo světle hnědožlulé, nohy a makadla s kroužky tmavohnědými, 

 část zadní jest temnohnědě mramorovaná, uprostřed na zádech po každé straně s lem-- 

 nohnědým pasem, jejž obkličuje jiný žlutohnědý v prostředku se nacházející. Na vnitř- 



