343 



ním kraji leiniiélio jmsu Iiibeliiílio nalézá se řada žlulohnčdých nc|)ravi(lelnýc!i skvrn. 

 Húřcj&í čelisti Jsuu se strany slabě smáčknuty (ubr. 2. a), zpodni čelisti Jsuu prodlou- 

 ženy, podoby Ižičkovité. Makadla (obr. 11 r) mají černé krouž.ky, pysk zpodni je čtyř- 

 hranné (ibdloužný, zakulacený (obr. 1 1. d). Slit hibetní má uprosti^ed ouzkou, chlupatou 

 skulinu, z kleré tmavé paprsky vycházejí. 



První pár nohou jest nejdelší, iřelí nejkratší; na posledním článku stoji háčky 

 (obr. 10.), které majíce podobnost s hiebínky velmi dobie slouží tvoru nitky pi'edoucímu 

 a po nich se probíhajícímu; břicho jest obdioužné vejcovité, chlupaté bradavky předací 

 tvoři jako svazečck a Jsou do zadu obráceny. 



Pavouk domácí liší se od křižáka celou svou postavou, poměrem štíhlejšího těla 

 a mnohem delšími nohami, z nichž první pár délku celého palce dosáhnouti může. Jest 

 lizce spřízněn s obydlími lidskými a všude jich následuje, proto v celé Evropě posud 

 nalezen. Miluje obzvláště temné koutky i vyhledává si takové v chlívech, půdách, sto- 

 dolách, záchodech ald., kde tuké velmi obratně prchá a hned v skulinách se skryje. 



V bytech zámožnějších měšťáků, kde se ustavičně dílo Jeho hubí a ničí, zřídka 

 nalézáme husté pavučiny, tím hojněji na osamělých půdách, kde není vytrhován, a tu 

 Jako černým rouchem stropy zastřeny bývají. Kde u větším množství pavučiny se na- 

 lézají, berou se co domácí prostředek a přikládají při krvácení, ku př. po menším 

 uříznutí. Vnitřně užívá se pavučin jeho proti všelikým neduhům křečovitým, taktéž 

 proti zimnici; že proti této dávány byly, není injaký důkaz snad pro léčivé vlast- 

 nosti, ale Jest na tom samém základě zkoušeno jako jiné ošklivost působící věci, v jichž 

 vyhledávání lid obecný někdy náramně daleko zabíhající umělost ukazuje, a které zim- 

 nici arci často jen na ukii zapudily. 



Tkanina pavouka domácího jest velmi hustá, nnvá na sobě řádnou pokry.ku 

 prachu, a proto Ji lak norádi Irpíniu. Upevněna jest obyčejně mezi dvěma zdmi a na- 

 hoře otevřena, dole pak více rozšířena; nalezá-li se blízko stropu, přilne k němu a je 

 pak Jen po stranách otevřena. Nebývá též udělána v jedné ploše, ale mívá povrch ne- 

 stejný dle rozličného připevněni, konec pak vybíhá v rouru vedoucí do vlastní skrýše 

 pavouka, kterou mívá v nějaké dirce nebo skulině a kde trpělivě dlouhé chvíle, často celé 

 hodiny sedá, až se nějaká muška nebo moucha chytí, na tu pak rychle vyběhne a jí 

 do skrýše své odvleče; je-li naň příliš velká, bázlivě se skryje. Zimu snáší tak nudo 

 Jako křižák, jen jednou pozorováno, že zmrznuv při 8 stupních zimy za týden ještě 

 v teplém pokoji obživl. Pavouci vůbec na podzim po kladení vajec bud zhynou, jako 

 kí-ižák, anebo ztuhnuvše ve skrýších zimu přetrvají. O pavouku domácím myslí se, že 

 může dosáhnouti stáří čtyř let. 



Tkanina pavouka domácího jest náramně tenká, tak že 10,(H)0 nitek teprv by 

 tloušlku obyčejného hedvábí vydalo. Poně\adž tak hojně se nachází, zkoušeno spraco- 

 vati ji jako hedbáv, dělány z ní též rukavice, které však přišly velmi draho. Konečně 

 zanecliáno pokusů, když někdo vypočetl, že na libru takové příze by bylo li'eba asi 

 600,000 pavouků, jichž chování by nemožné bylo, protože by nestačil nikdo zásobiti je 

 mouchami, a pak že by se vespolek sežrali. 



Pavučiny křižákovy ani lid neužívá, protože se ho štítí, a pak že není vydatná; 

 Jinač velmi obmezenéhu upotřebení nalézá v drobnohledech k tak nazvaným křížům nit- 

 kový'm, které slouží k měiein mikronietrickému ; též se může lakových nitek použili 

 k pověšení velmi jenniých jehel magnetických. 



