848 



prodlužují, lána, která se stáčejí a smišfují, staly se vláhoniěry řili hygrotnclry. Saus- 

 siire vynalezl vlasový liygromeler, klerý íinil epochu ve vědě, nemnolio jí prospívaje. 

 Jediný natažený vlas pohybuje při tomlo náčiní, prodlužujíc anebo skracujíc se dle vlh- 

 kosti neb suchosti vzduchu, rafikou na kvadrantu opatřeném stupněnn'. Absolutní su- 

 chost vzduchu poznamenána jest na cifráku O, největší vlhkost 100. Jakkoli důmyslný 

 jest tento hygrometer, přece nedostačoval požadavkům mclcnrologů. Tito nepřestávají na 

 stupních vlhkosti dle libovolného rozdělení, oni musejí věděli, kolik lolů vody v sobě 

 obsahuje krychlový střevíc vzduchu v kteroukoliv dobu denní. Pokusy přírodozpylců 

 o zdokonalení Saussurova hygromelru anebo vynalezení jiného, lepšího, dlouho byly 

 marné ; podařilo se jim to leprv, když se zevrubněji seznámili s vlasinosimi par. An- 

 glický fysik Danieli shledal, že sklenice vodou naplněná, kdvž se voda sclilaJí, na po- 

 vrchu drobnou rosou se pokryje ; čím vlhčí byl vzduch, tím méně potřeboval snížiti 

 teplotu vody ; čím sušší byl vzduch, tim více musel ji snížiti, aby se vodní páry vzduchu 

 na povrchu sk'enice srazily. Toto pozorování stačilo k přísnému ustanovení hygrome- 

 trického stavu vzduchu. V nejnovějším čase pozoroval Dr. Augusl v Berlíně, že když 

 kouli teploměru pokryjeme mokrým flórem, slav teploty se tím sníží. Vysvětluje se to 

 takto : voda, jíž namokřen jest flor, vypaří se a při tom se ochladí ; a poněvadž vypa- 

 ření tím rychleji se děje, čím vzduch jest sušší, tedy jest padání teploměru na suchém 

 vzduchu znamenitější nežli na vlhkém. Prostředkem hygrometrů, na základě těchto po- 

 zorování zřízených, mohou se zevrubně pozorovati pochody v povětří, vztahující se na 

 jeho vlhkost. Tím spňsobem vyšetřuje se hygrometrická vlastnost vzdušného oboru 

 nad mořenii, nad pevninami, poblízku točen, pod rovníkem, za rozličných počasí ; ob- 

 jasňují se místní vlivy, stanovují všeobecné výsledky a poznávají okolnosti, při jakých 

 se vodní páry srážejí co rosa, jiní, déšf, sníh nebo kroupy. Tím spůsobťui měří se 

 množství vody do roka na jistou krajinu padající. Nemáf to žádné obtíže: déšf, sníh 

 atd. nachytá se do svrchního dílu sudu, odkudž voda stéká malou dírkou do druhé, zpodni 

 části sudu, kde odevšad uzavi-ena vypařovati se nemůže, a na konec roku su odměří. 



Prostředkem těchto nástrojů skoinnají meleurologové povětrné úkazy, jako hvěz- 

 dáři prostředkem dalekohledů zpytují pohyby těles nebeských. Za hlavní příčinu všech 

 pochodů v povětří uznáno jest teplo od slunce vycházející. Nestejné rozděleno po ze- 

 měkouli ruší teplo sluneční neustale rovnováhu vzduchu, která by bez jeho působení se 

 ustálila. Jakost vzduchu v ohledu na teplo musí býti vyzpytována, nejenom proto že 

 toto jest jedním ze živlů životních, nýbrž i proto že jest příčinou úkazů v něm se je- 

 vících, a proto že věda nesmi si vytknouti žádný jiný účel, nežli vyskoumání souvi- 

 slosti příčin a účinků. Nástroj sloužící k těmto skoumáním jest teploměr ; ale velice by- 

 chom se mýlili domnívajíce se, že užíváni tohoto nástroje nemá žádných obtíží. Žádné 

 pozorovadlo, má-li ho užilo býti s prospěchem, nepožaduje tolik opatrnosti jako teploměr. 



Paprskové sluneční, procházejíce prostorem světovým beze vší ztráty svého tepla, 

 zakusí na cestě své skrze parokruh zemský znamenité seslabení své zahřívací síly, nebof 

 vzduch velikou část jejich tepla pohlcuje. An takto paprskům slunečním ubývá síly, 

 přibývá vzduchu teploty. Že oba tyto úkazy musejí se dobře rozeznávati, vidíme nej- 

 lépe na vysokých horách. Paprskové sluneční jsou zde v té míře palčivější, v jaké jest 

 vzduch ledovatější. Při pozorování teploměru nesmí zapomenulo býti na tento rozdíl 

 mezi bezprostředním účinkem slunečních paprsků a teplotou vzduchu. Má-li se měřili 

 teplota vzduchu, musíme postavili teploměr do stínu, chceme-li měřiti přímé působení 



