362 



60 gr. při 15" a počasí zalsalenéni ; den na lo spadnul na 18 gr. při IG** a jasném 

 počasí, v obou následujících dnech 33 a 46 gr. pří 15" a 17" a jasném nebi. l'rednó 

 bije do očí prudký úbyleit výparu, rostlina musila býlí příliš zavodnéna, předce v.šak 

 vyhnala tři nejpěknější listy. Krom toho ukazuje tato tabela, že ono snížení povrchu 

 vodního v nádobě skleněné, kteréž požadují okolností vypařování příznivé, vždy teprve 

 ve výsledcích příštího dne se ukázalo. Pozorování tuto podaná mohou jenom k tomu 

 sloužili, by udala prostřední číslo z prvních čtyř dnův, poněvadž dne čtvrtého výpar 

 na dvojnásobný stupeň dne prvního vystoupil. Mnohem příznivější výsledky dala pozo- 

 rování na Jiřince a celerové rostlině. Při obou vystupoval denní výpar po pět dní a 

 sice mnohem značněji při celeru, jenžto z pole čerstvý do země zasazen byl, tudíž 

 v prvních dnech trochu churavél, kdežto Jiřinka ve svém starém hrnci zůstala. Obě 

 rostliny jsem třetího dne vydal přímému světlu slunečnímu na venek; výpar Jiřinky 

 vystoupil na dvojnásobný počet; výpar celeru o polovici předešlého se zvýš'l; z čehož 

 vysvítá, že Jiřinky změna osvětlení cillivěji se dotýká. Vnaf celeru měla větší povrch 

 listův nežli Jiřinka, předce ale byl výpar této větší nežli výpar oné, což nepochybně roz- 

 ličné podstatě listův přikládati dlužno, ješto listy celerové více pergamenové, tužší jsou, 

 listy Jiřinky pak zelinnější, jemnější. Dříve již pozoroval jsem na podotčené Achimeně, 

 že výpar téže rostliny, předně v nádobě pozorovaný, později, když tato s kořeny do 

 pouhé vody vsazena byla, o polovic zmenšen byl. Chtěje poznati, zdali to při celeru 

 též platnost má, vsadil jsem podobnou celerovou rostlinu v stejný čas a s ko- 

 řenem co možná neporušeným do nádoby s vodou, avšak shledal jsem, že výpar za 

 prvního dne byl mnohem větší na rostlině ve vodě stojící, nežli při oné v nádobě, tuším 

 proto, že první přesazením tuze trpěla. Když se byla zotavila, vystoupalo její vypařo- 

 vání bez přestání, kdežto výparu oné den ke dni ubývalo, následkem nepřirozeného 

 položení. Bude čtenář dle pověděného moci souditi, že zkoušky lakové s uříznutými 

 větvemi nepřipouštějí neomylná poznání povšechného množství výparův; poněvadž díly ty 

 nejenom prostě s vodou se dotýkají, nýbrž i poraněny jsou. Ješto však na stromech 

 a jiných velikých rostlinách raethoda právě popsaná provésti se nedá, nelze se zkouškám 

 s uříznutými větvemi naskrze vyhnouti, nejvíce pak, jedná-li se o to, aby ne tak mnohost 

 výparu, jako vliv tepla a počasí na ně seznán byl. Tak u př. ukázala větev kaštanu 

 planého, byvši v srpnu uříznuta a do vody postavena, přímým vážením, že v době dvou 

 dnů výparu neubylo. Odvislost jejího výparu od tepla a povětří vysvítá z následujícího 

 udání : Prvního dne vypařovala před polednem při 18—20" C. a zahaleném nebi i zá- 

 padním větru rs gr.; odpoledne při stejné teplotě za nepohnutého vzduchu 1"1 gr. ; 

 a když později pršelo, při stejné teplotě toliko 0-6 gr. ; tedy o polovic téměř méně ; 

 v noci byl za nebe pokrytého při 14" C. výpar 0-38 gr. za hodinu, za to vystoupil 

 příštího dne před polednem při 18—20" na 2'14 gr. Méně příznivé byly výsledky, 

 které roční větev topolová na stejné cestě poskytnula. Tuto ubylo výparu v 5 dnech 

 o Vs prvotní velikosti. Podobně se dělo se slunečnicí. Mají-li vůbec z takových zkoušek 

 výsledky s jakousi jistotou vyhledali, musí se to stáli porovnáváním velmi krátkých, po 

 sobě následujících dob. 



Ze všeho, co potud pověděno bylo, zřejmo jest, že učení o vypaiuvání teprva 

 T prvních počátcích se nachází, avšak z nenmoha podaných zde výsledkův lze se do- 

 vtípiti, jak velice naše známost o vnilřní životní činnosti rostlin známostí množstev jejich 

 výparů pokročili může. Nejdůležitější byl by chemický rozbor vypařování vody, z něho 



