364 



uprchajicí laké vyloučeniny zrosllín ucházejí, neinňžeme domněnku mimo pustiti, že vy- 

 pařováním všecky ty výkony v rostlině se dějí, které v ústrojnosti živočišné v lioii- 

 trakcí vláken svalních záležejí. Považujeme-Ii tedy dilTusí za příčinu pohylijvání šfáv, 

 namanou se nové otázky, kteréž posud nelze bylo náležité rozřešiti. Nuceni jsme 

 především rychlost, s jakou voda v rostlině se rozvádí, za záhodnou považovati. Nejsme sice 

 ještě sto, abychom rychlost lulo dokonale vyskoumali, nevědouce, v jakých buňkách nej- 

 mocněji šfáva se proudí, avšak i když za to přijmeme, že onen díl průřezu kmenu 

 rostlinného, kterýž hned po píeříznutí zvlhne, dráhou jest, jížto proud se řine, nabu- 

 deme vypočtením rychlost vody takovou, jakou při umělých zkouškách s dlllusí nikdy 

 nezpozorujeme. Tak u př. vypočetl jsem rychlost vody nejzpodnější části kmenové 

 jmenované větve kašfanové a nalezl, že aspoň 24 mm. za hodinu obnášeti musí. Při 

 oné větvi topolové nalezl jsem dokonce rychlost 133 mm. (přes 5 paloů) za hodinu; 

 při slunečnici svrchu jmenované byla velikost 44 mm. v nejspodnější části kmenu, při 

 dračinci li, při Achimeně 24, při akácii 31 mm. K vypočtení rychlostí těchto jest 

 především zapotřebí znáti celé množství vyjtařené vody v jedné hodině ; potom též znáti 

 průřez kmenový, v němžto pohybování mízy se děje. Tu vysvítá z prostého domyslu, 

 že všecka z rostliny uprchlá voda, byvši toliko skrze kořeny přijala, průřezem kmenu 

 hned nad zemí se nacházejícím protéci musí. Známá-li jest váha vypařené vody, kterouž 

 ku příkladu na 10 gr. za hodinu ustanovíme, znám jest zároveň i prostor, jejž tato voda 

 v jisté teplotě zaujímá, totiž lOCI ctm. při teplotě 3" R., při vyšších teplotách o něco 

 větší. Představme si, že těchto lOD ctm. ve sloupu nad sebou stojí, jehožto zpodek 

 i D ctm. obnáší, pak musí býti výška 10 ctm. ; potom pomysleme si čtyrhranou lodyhu, 

 jejížto příčný průřez ID ctm. obnáší, a ježlo dle celé délky se stejnou rychlostí vodu 

 vésti dovede, a vypařuji-li její listy 10 gr za hodinu, tedy bude sloup vody 10 ctm. 

 vysoký vjedné hodině skrze dolejší průřez kmenu prošoupnut. kdyby totiž lodyha ta dutá 

 byla; přijnieme-li ale, že stěny buněční desetinu jejího prostoru vyplňují, bude sloup 

 ten v stejné míře delší; jest tedy patrno, že délka sloupu vodního, kterýž za hodinu 

 průřezem kmenu projde, zároveň rychlost tohoto proudu udává. Při skutečném vypočí- 

 távání takovém arci zcela jiné průřezy, než zde jsme přijali, do počtu vzíti nutno, avšak 

 pokaždé závisí od plochy průřezu délka sloupu vodního, známa-Ii jest vypařená voda. 

 Z toho jde výsledek překvapující pro poměry morfologické v rostlinstvu, jakýž \elmi zřídka 

 z fysikalních pozorování vyvésti dopřáno jest. Nabudeme ho z následujících rozjímání. 

 Onen díl kmenu, jenžto vodu do vyšších částí dovádí, má tuto vlastnost, ovšem jen v jisté, 

 rostlině příslušící míře. Pomyshme-li si mladý stromek u př., jehožto vrcholek každo- 

 ročně se zvětšuje, jenž tedy rok po roce více vypařuje, tuf by v každém následujícím 

 roce rychlosti proudění přibývalo ; kdyby vrchol lOOkrát větší se stal, byla by též lOOkrát 

 větší, kdyby totiž průřez kmenu vždy tentýž byl zůstal. Avšak takové, léměr neskon- 

 čené zmnožování rychlosti příroda dvěma prostředky zamezuje, bud tak, že v stejné 

 míře se zvětšením vrcholu, též průřez kmenu se zvětšuje, anebo tak, že po celý život 

 rostliny povrch vypařující neproměnlivý zůstává, takže i průřez kmene měniti se nemusí. 

 Prvnějšího prostředku užívá přii-oda v celé třídě stromův dvouděložných, jejichžto průřez 

 vytvořováním let dřevních ročně v stejné míře se větší, jako i vrcholek vice povrchu 

 přijímá. Z toho vysvětluje se rozličná tloušťka dřevních let, jejich úbyt a přibyt, kterýžto 

 pravidelně na starých kmenech pozorujeme. První kolem střené ležící léta jsou obyčejně 

 užší, poněvadž v prvních létech vrcholek nemnoho se zvětšuje : potom však nastává 



