10 



spřSno, dříve nežli k popisu jednotlivých změřených Části pKltročtm, podali stru<'ný pře- 

 hled všeobecných pňdopisných poměrů této krajiny. 



Připomínám, že všechna čísla , leč by nčco jiného výslovně přidáno bylo , výšku 

 nsd hladinou Adriaiského moře značí, a vždy se k přirozenému přízemí měřeného před- 

 mětu vztahují. Tylo výšky vyjádřil jsem, jako při všech svých předešlých pracích, ve 

 Vídeňské míře, lak že všechna uvedená čísla Vídeňské sáhy v celých jednolninách, v de- 

 setinách a slolinách znamenají. Někteří by si snad přáli, aby míra raději v loisách 

 nebo ve Vid. střevících udána byla; av.^ak u nás jest nyní Vid. sáh co zákonná míra 

 uvedena, pak má měření mé nejenom vědecký, nýbrž i technický účel, tak aby si kaí.dý 

 užívanou míru dobře představiti mohl, což u franc. loisy, ačkoliv od Vid. sáhu o mnoho 

 se neuchyluje, místa nemá; pak jsem myslil, že poměry veličin tím snáze porovnali se 

 dají, čím méně cifer mají; taktéž jest sáh v podélném měřeni vůbec užívaný a není 

 příčiny, proč by výška v menší míře se vyjadřovala ; konečně jest sáh (sáhá, rusky 

 sažeň, od sáhnouti) nám Slovanům vůbec známá a ve všech našich krajinách od sta- 

 rodávna užívanější jednolina podélné míry, nežli střevíc čili stopa. Pruti uvedení desi- 

 tinných zlomků sáhů, místo střevíců a palců, dá se sotva něco namítali. — 



Okolí Pražské dá se představili jaknžlo vysočina, která v zborceném položení od 

 jihu, jihozápadu a západu k severovýchodu do širokého údolí Labského se kloní. Již 

 pouhým okem, ještě nápadněji ale porovnáním výsledků mého měření , pozoruje se ne 

 jedna čára, nýbrž velmi mnoho čar, které poněkud značnější vlnité vyvýšeni nad svým 

 okolím mají a vesměs k jistému středu, ačkoliv tenio absolutně nejvyšší není, směrují. 



Jedna taková čára jde od Vodolky (14317 sáhů) přes Panenské Břežany (146-18), 

 Zdibsko (16006), k Ďáblické hoře (187 98), skoro od severu k jihu; jiná běží od Ko- 

 zineckého háje (17930) přes Hajnici u Kamýka (17756), Kozí Hřbety u Horoměřic 

 (170-03), vysočinu severně za Jenerálkou (176-37), Červený Vrch jižně od Šárky (170-20) 

 až k Bělohorským pískovým skalám (185-08) před Strahovskou branou; Iřelí laková vy- 

 výšená čaru dá se táhnouti asi od Buštěhradského dvora (182-37) přes Malínský vrch 

 C198.19) a Bílou Horu (199-73) až k Vidovlům (189 06) u Jinonic: jiná směruje od 

 lesnatého hřbetu sev. za Toškankou (219 36) přes lomy u Přítučna (213-41), výšinu 

 vých. od Unhoště (21290), Hájek (225.72), výšiny u Clirašfan (210-43) až k Dobřiči 

 (20022) a Ořechu (191-55). Pak se nalézají lakové vyvýšené čáry ve směru od my- 

 slivny u Chyňavy (217-94) přes Kameninu u Železné (241-82), Plešivec (23077), Lhotku 

 (20980), výšinu u Vraže (18500), výšinu vých. od Bubovic (22080) až k lesnatému 

 hřbetu u Roblína (213-28). Taktéž rozličné směry mají tyto vyvýšené čáry ve východní 

 části krajiny a směřují patrně k jistému středu, lak čára od Psárského vrchu (194-92) 

 přes Zlatníky (187-60) až k Hradišti (199-73) u Zbraslavi; pak čára od Hůry n Tehova 

 (252-73) přes Říčany (175.13), přes výšiny u Měcholup (163 96) k Bohdalci (14325) 

 u Michh, taktéž od Nehvizd (13290) přes Hor. Počernice (144-23), Lahovický vrch u 

 Hloupětína (13923) až ke Křížům (14418) nad Olšany; konečně čára od Kuchyňky 

 u Brázdimi (12386) přes lomy u Myškovic (138-34), Kbely (14479) až k Proseku 

 (155-12), kde se s první uvedenou čárou skoro stýká. 



Z uvedených zde průřezních čar jesti palmo , že nejvyšší body této vysočiny, 

 vyjmouc jediný bod, v jihozápadu leží a tam až nad 240 sáhů čili 144U siř. nad moře 

 se vyzdvihuji, že se potom velmi znenáhla snižují a dlouho proslřední výšku 180—200 

 sáhů (1080 — 1200 stř.) podržují, pak ale podle čary skrze Prahu od severozápadu k ji- 

 hovýchodu k prostřední výšce 140 — 150 sáhů (840 — 900 střevíců) padají a v ploše málo 

 k severovýchodu skloněné a b-ehň L')')ský3h svého* konce docházejí (Čelákovice 

 10089 sáhů, Brázdím 103"62 sáhů). Povýšené tyto čáry nesmějí se však nikterak co ostře 



