12 



Konečně musí se připomenouti ještě dvě fediíové hory, které na severozápadu 

 z hornišlř uhelného , křidovým útvarem pokrytého, vystupují , a sice Vinařická hora 

 (215.51) u Kladna a Slánská hora (173.53, přízemí křížů). 



Mluvil jsem dosavad o čarách výšek a o průměrném vyzdviženi půdy , poněvadž 

 okolí naše v skutku hlavní ráz rozsáhlé vysočiny má. Zmíním se nyní ještě všeobecně 

 o čiiráoh prohlubených, kteréž tuto vysočinu a sice často ostrými a hlubokými brázdami 

 přerývají, neb uvedeni to doplní obraz půdo|(isu krajiny tělo. 



Především musí se uvésti široká a hluboká rozsedlina, která celou krajinu naši 

 v čáře skoro rovné od severu k jihu na dvě poloviny, na východní a západní dělí, a 

 v jejímž rozšířeném středu Praha Irží. 



Všechno tekoucí vodstvo jižní poloviny Čech spojuje se v této k severu mírně 

 nakloněné rozsedlině v půvabné, plavné řece Vltavě, kteráž se pod Mělníkem s Labem 

 spojuje, ježto co mohutný veletok skrze severoněmeckou rovinu k Severníma moři 

 se ubirá. 



Nejhlubší bod hlubiny Vltavské jest v okolí Pražském u Kralup (86.91 sáhů č. 521 

 stř. nad mořem); hladina vystupuje pak zponenáhla , dosahuje u Prahy (na normální 

 čáře u Slaroniěslských mlýnů) nadmořskou výšku 96.24 sáhů čili 577 stř., a konečně u 

 Vraného nad jezem 99.87 sáhů č. 599 stř. 



Objasním později ješlě do podrobná poměry léto údolní čáry, prozatím jen podo- 

 týkám, že úboče Vltavského údolí jsou po obou stranách z většího dílu velmi příkré, 

 tak že, vyjmouc rozšíření pod Prahou, v úklonu 20" přesahují a iia dlouhé prostory 

 strmými skalami jsou. Výška hořejšího údoli kraje nad řečištěm mění se dle povahy 

 vysočiny, kterouž rozsedlina údolní proráží; u Kralup obnáší 30 sáhů, v Praze na 

 Hradčanech 40 sáhů, u kostela sv. Jana nad Chuchlemi 55 sáhů, na Hradišti u Zbra- 

 slavi skoro 100 sáhů. 



Západně a východně od této hlavní rozsedliny vbíhá mnoho mezi sebou zárovných 

 menších rozsedlin k údolí Vltavy, do níž vodu s vysočiny svádějí. Dolejší ústí jejich 

 u Vltavy jest obyčejně úzká, strmá rokle, která se výše rozšiřuje a konečně na vyso- 

 čině v některém z mělkých vlnitých prohybů ztrácí. Důležitější z těchto rozsedlin jsou 

 na východní straně údoli Rokytnice a Botiče , na západní straně údolí potoka Zakolan- 

 ského, Šárka a konečně veliké údolí Berounky, která blíže Srbska Loděnický potok při- 

 jímá, jenž v kolmém na ní směru a zárovně s Vltavou, ale opačným úpadem od severu 

 k jihu teče. 



Dosti značná část okolí našeho vysílá své vodstvo bezprostředně k Labi, které u 

 Labského Kostelce nadmořskou výšku 88.67 sáhů má. Rozhraní mezi poříčím Labe a 

 Vltavy běží všeobecně od severozápadu k jihovýchodu, v čáře však třikráte zlomené, 

 a naznačuje se v průměrné své výšce asi následujícími body: Panenské Břežany, zámek 

 146.18 sáhů, Zdibsko, poštovní dům 160.06, Ladví č. Ďáblická hora 187.98, Prosek, 

 kostel 155.12, Chvály, křiž sov. od místa 150.89, Hor. Počernice 14423, Blatov 129.14, 

 Siupice 148.85, u Březiho 180.00, Budy 221.38, výšina nad Vyžlovkou 228.78. 



Po všeobecném tomto výkladu procházím k vypočtení důležitějších měřených 

 míst, kteréž podle hlavních útvarů, a sice podle žulového, zpodního a svrchního silur- 

 ského c. vápenné vysočiny, útvaru uhelného a podle ostrovů útvaru křídového ve zvlášt- 

 ní skupeniny odděluji , a v těchto hlavních oddílech zase jedno. livé přirozené skupeniny 

 rozeznávám. 



