ŽIVA. 
ČASOPIS PŘÍRODNICKÝ. 
Redaktorové: Prof. Dr. Jan Purkyně a Jan Krejčí, 
Svazek L 1860. Rocnik osmý. 
Život mravenců. 
Od Em. Lokaje, 
Nebude zajisté nikoho, kdož by zimu v městě za povoláním svým slráviv s radostí 
jaro nevítal, a krásných dnů jeho používaje menší neb větší výlety v okolí svého by- 
dliště nepodnikal, Jak se tu mysl vyjasní, jak tělo a duch okřívá! Jako znovu zrozené 
vše nás poutá; tu pozorujeme lehký let a lřepetání se skřivánka, kterýž opojuje sluch 
líbezným zpěvem, tamlo sledujeme zrakem náhodou vyplašeného ušáka obdivujíce se jeho 
sáhodlouhým skokům, tu ssajeme do sebe vůni květoucího keře, vyhýbajíce se při lom ostra- 
žitě hejnu včel z něho med unášejících. Slovem, vše je nám nové a pozoru hodné, ani 
maličkost neujde rozjařenému duchu. Nachodivše se a zmáhajícím se slunečním vedrem 
unavení a zmoření položíme se pod strom, ze stinného místa toho okolí pozorujíce. 
Pohlížíme radostně na nedávno mrtvou a uyní tak bujně se zelenající krajinu, oživenou 
jásajícím placlvem; vdechujeme do sebe vonné zápachy květoucích stromů a keřů, po- 
slouchajíce při tom bublání blízkého polůčku; mimovolně klíží se oči, před duševním 
zrakem přebíhají všechny lylo obrazy, začínají se mihat a počínáme sníli. — Čo medle 
nás nutí tak náhle vyskočiti? Proč se lak najednou zčerstva oklepáváme? Malinký 
tvor, malý jako kamínek proti hoře u porovnání s námi, opovážil se nás uštknouli, 
malinký mraveneček, jichž jedním dechem hejno sfouknouti můžeme. A předce již ně- 
leháme na měkký drn. Viděli jsme po bližším ohledání, že ne jeden, nýbrž mnoho set 
mravenců v dlouhé řadě po stromě nahoru a dolů běhajíce cestu dosti širokou od jeho 
kmenu zrovna tam, kde jsme leželi, v trávě vyšlapanou mají, která, sledujeme-li ji, na- 
"jednou mizí u malého otvoru v zemi, z kterého a do kterého hejna malých černých mra- 
venců se vyrojují a scházejí. Zdá se na první pohled hemžení toto býti nahodilé, bez 
účele. Pozorujeme-li ale takový národ mravenců dále, v rozličný čas, při rozmanitých okol- 
mostech, u rozdílných druhů, shledáme s vzrůstajícím podivením tak mnoho nového a 
zajímavého, že nevíme, máme-li tvora rozumného před sebou, nebo pouhý hmyz. Ně- 
které práce, jako slavby, hledání potravy, společenský život, hostinnost k jistým hmyzům, 
boje s jinými druhy, vše to bychom nikdy nebyli očekávali. Očitě ale vidíme se pře- 
1 
