s Č ž 
na mnoha místech jsou otvory, kterými houfy vycházejí a vcházejí, Mravenci této osady 
jsou mnohem menší než prvnější, ale vyvedli předce tak velikou stavbu. Mraveniště je 
uvnitř též plno chodeb a klenulí, a má též množství pater, které asi tak hluboko pod 
zem sahají, jak vysoká je nad zemí hromada, Jakkoli veliká jest hořejší tíže, předce se 
není sesypání obávati, jelikož každá chodba křižujícími se stebílky, větvičkami neb 
špendličím dobře klenula jest. Pozorovati to můžeme nejlépe u otvorů, takřka bran. to- 
hoto podzemního města, Podivíme se, jak pravidel stavitelských zde šelřeno: nalézáme 
klenutí kulalé a gothické, nalézáme trámy na pevných stěnách položené, vše jakoby podle 
dobře rozmyšleného plánu budováno bylo. Mravenci sami jsou pozoru hodni, Tu se 
namáhá jeden, stahuje kousek větvičky na stavbu. Nemoha jí zmoci nechá ji ležet, běhá 
sem tam, až potká soudruha. Dotkne se ho tykadly, jako kdyby mu něco chtěl sděliti; 
tento porozumě mu obrátí se a onoho sleduje, Přijdouce k zanechané větvičce chopí 
se jí a zatáhnou ji spojenými silami až na místo, kleré pro mi upravené se býti zdá, 
a zde ji tak položí, že účeli svému buď jakožto podpora, buď k uzavření otvoru neb 
jinak úplně dostojí.  Ohlídnuvše se dále sledujeme zrakem od nejbližší brány mraveniště 
cestu, která k malému křoví vede a spěchajicími mravenci pokryta jest, Vidíme některé 
k mraveništi, jiné zase od něho kvapiti, zdá se nám ale, že jen pro vyražení sem a tam 
běhají, neb ničeho nenesou. Sledujeme-li ale od mraveniště se ubírající,  shledáme 
přistoupivše ku keři, že on cíl pouti jejich jest, neb běhajíce po něm neustále jemné 
větvičky a lístky tykadly prohledávají, jakoby něčeho hledali. A v skutku tomu tak, Tu- 
hle se jeden na zpodní straně listu zastaví, Vidíme tento pokrylý malými, polo průhled- 
nými zvířátky, které jakoby přilepeny byly sotva se býbají, Jsou to tak nazvané mšice 
(Aphis), kteréž tenký sesáček do pokožky listu zabodnutý majíce šťávu z něho vytahují; 
až konečně list zvadne a opadne. Již se mravenec jednoho chápe, vidíme jak ostré 
své čelisti otvírá na toto tak měkké zvířátko; však hle, pozorně sotva viditelné chloupky; 
jimiž mšice celá pokryta jest, do zubů béře, a jakoby je česati chtěl, protahuje srst tuto 
napořád skrze čelisti, Vyčesav jednoho proukazuje tu službu druhému, iřetímu atd, 
až je všechny vyslřídá a v ničem jim neublíživ s keře cestou prvnější k mraveništi spěchá, 
Takto zaměstnané vidíme i ostatní mravence na křovině. K čemu, to činí; proč 
tučného toho zvířete ušetřili, an jiný hmyz i větší než sami jsou nemilosrdně svými ostrými 
tesáky na místě usmrcují a za dobrou kořist považují? Jednoduchá to příčina. Nechtějí 
usmrliti zvíře, které jim medu dává, látku lu, kterou jedině mláďata svoje krmí, bez 
kteréž by mraveniště v krátce vyhynouti muselo. Mšice totiž vypocují na povrchu svém 
lepkavou sladkou šťávu, a tato jest příčinou, proč mravenci srst jejich česají, Poněvadž 
tato při dostatečné pastvě pořáde na povrchu vypocováním se obnovuje, chrání se jinak 
nemilosrdný mravenec zvířeti tomu ublížiti, neb dokud toto živé, vždy potravy pro bu- 
doucí pokolení jeho mu podává. Nejen tolo, ale ještě více mravenec k vůli mšicím 
podniká. Je-li cesta k nim daleká neb pro vlhkost špalná, odnáší je pozorně pod, kameny 
na blízku svého bydliště, ba i do obydlí svého je vezme, pěstuje a potravu jim domáší, 
by takto pohodlněji česati čili dojili je mohl. Snadno se o lom přesvědčíme, „když jen 
několik mravenišť černého mravence (Formica nigra), která ledakde u cesty pod, kame= 
nem se nalézají, odkryjeme. Shledáme tu mravence se mšicemi v nejlepším přátelství 
pohromadě, a poznáme, jak při nastalém nebezpečenství je tak. dobře jako své, pupy. 
1% 
