— 5 — 
Někteří jsou zcela bezkřídlí, jiní mají jen jedno neb docela jen kousek křídélka, bloudí 
a neví kam se uléci mají.. Tu hle hemžící se dělníci samičky hledají a nazpět domů 
odvádějí.. Nepomůže nie, spěčuje-li se některá, na svou velikost u porovnání s dělníkem 
se spoléhajíc, přijde jich více a mocí odvedou neposlušnou tam, kde se zrodila. Co by 
jim medle bylo přineslo to. jejich dlouho trvající lopotění a vychovávání cizího plodu, 
kdyby zúrodněné samičky odlítly neb nový národ založily? Hlídaly opojené svatebčany 
pozorným okem, za slavnost veřejnou považujíce čin tento, určený ke každoročnému 
doplňování národu. Neznajíť lásky jiné než lásky k vlasti, — Samičky do. mraveniště 
„přivedené obsluhuje a krmí nyní dělník tak jako činil mladým; vajíčka od nich kladená 
ošetřuje a na jisté místo ukládá. | Stává se, že zvláště po dlouho trvajících deštích za 
teplého jasného večera mnoho rojů mravenčích z celého okolí najednou do povětří:se 
vznese, tak že jako mraky se valí. Případy takové dost často v novinách popsány byly. Tak 
n. př. bylo 10. července r. 1854 odpoledne nad městem Bordeaux ve Francouzích- viděti 
veliký bílý mrak, jako kdyby sníh padali chtěl, Najednou mrak se spustil a okolí celého 
přístavu u města bylo pokryto na několik palců křídlatými mravenci. Též professor 
Heer ve Švýcařích pozoroval roku 1847 v srpnu veliká hejna mrakům podobná, která 
na zem padnuvše veliké jezero a město Winterthur i s okolím celé pokryla. 
Sledovali jsme dosud mravence při budování jejich měst, viděli jsme jé starali se 
o zdar a vzrůst svého národu, a nemůžeme jim dosud nic zlého vyčítati. Viděli jsme 
arciť, že odnášejí jiná zvířata do svých bytů. Nebyli to ale otroci, byl to. takřka jich 
domácí brav, jehožto sice potřebovali, ale k žádné práci nenutili. Nyní ale přichází 
černá strana jejich povahy. V jižnějších krajinách Evropy žije jistý asi 6““ dlouhý, červený 
mravenec, který se od ostatních tvarem svých hořejších čelistí liší. Čelisti ty dosti dlouhé, 
jako srpy ohnuté a tenké v boji co strašlivá zbraň dobře slouží, ku stavění příbytků a 
krmení mláďat však se nehodí. K tomu účelu užívají dělníků menších druhů, kterých 
se násilně zmocňují a k vychování svých mláďat a ke vší domácí práci nutí, sami 
jen lovu a boje sobě hledíce. Vidíme zde otroctví zrovna takové, jakého i mezi lidmi, 
ovšem ve spůsobu ještě horším, slává. © Zajímavý tento úkaz odkryl na začátku tohoto 
„století chvalně známý skoumatel přírody Huber. Pozoroval, jak píše, na jedné procházce 
v okolí Genevy silný zástup červených mravenců na pochodu. Po obou stranách tohoto 
„seřaděného množství běhali jednotliví dolů nahoru, jakoby pořádek udržovati chtěli. Po 
pochodu asi půl hodiny trvajícím zastavil se zástup před mraveništěm menších černých 
mravenců, kde s těmito náhle do boje se pustil, „Černý menší zástup brzo přemožen 
-kvapil do svého obydlí, a vzdálenějšími východy pupy své odnášel. V patách za nimi 
pospíchali červení a netrvalo dlouho, když z dobytého města každý pupu černého národu 
mehvácenou nesl a nazpět se vracel. Sledoval je Huber na zpáteční cestě k domovu. 
Jak se ale podivil, když u brány města červených obyvatelů malá čermá posádka: ví- 
tězům v ústrety přicházela, těmto kořist odebrala, a s patrnou radostí dítky svého vlast- 
-ního kmene na cizí půdu přenášela. Byl zde tedy míchaný národ, ve kterém silní a 
bojovní mravenci s malými černými v dobrém srozumění žili. Huber se v brzku pře- 
svědčil, že vlastně malí mravenci vše činili. Oni samotní stavěli, oni jen vychovávali 
mladé červených i těmito ulovených černých mravenců, oni zaopatřovali potravu, ba ti 
velcí červení vojáci nechávali se od nich jak veliké děti krmiti, Červení nebyli k ničemu 
mimo vedení války a uchvacování otroků. Zajímavé toto pozorování bylo od nověj- 
