—"110 — 
k západu břidlicemi obmezena jest. Tytéž břidlice rozšiřují se po obou stranách Vltavy 
k Moráni a Žichošti a souvisí s velkým břidličným površím, které odtud až k Hřimě- 
šdicům (Verměřicům) uprostřed mezi žulou jako ostrov se vyzdvihuje. 
Dle mého pozorování není toto břidličnaté površí osamotnělým ostrovem, nýbrž 
souvisí právě u Stromče a Rabína s ostatní břidliční krajinou mezi Slapy a Zbraslavé, 
a jest takřka záliv slarého moře, v němž se vrstevnaté kamení v pravěku usadilo. Ostatně 
jsou na žulové vysočině u Vorléka, pak blíže Sázavy u zřicenin Kostelce skutečné ostrovy 
břidličné, které snad jako tento výběžek u Slap s ostatní břidlicí v středních Čechách 
souvisely, avšak snad částečným odplavením tuto souvislost ztratily. 
Jako všude v středočeské žule objevují se ihned velké a malé balvany v ne- 
sčíslném množství, jak na žulovou krajinu zdejší vstoupíme. (Celá nižší poloha jižně od 
Slap, úboče Vltavy u Laboze, jakož i lesnatý hřbet u Vysokého Újezdu a Telétína jsou 
takovými balvany žulovými jako posety. 
Výborný přehled, nejenom žuly v zdejší krajině, nýbrž i celé vysočiny ze starých 
břidlic složené, otvírá se s Holého Vrchu (1627) nad Vysokým Újezdem. Viděti jest, 
jak se žulové hory, co tupě homolité chlumy, jako ohromné krtkové hromady za sebou 
vyzdvihují a jak mezi nimi a mírně vlnitou břidličnou krajinou neširoké nižší pásmo 
pahorků se vine, 
Žula této krajiny jest hrubozrná odrůda, jaká panuje v největším dílu žuly s, břid- 
licí se stýkající. Živec (Orthoklas) barvy šedobílé neb zarudlé jest vyloučen ve velkých 
krystallech a dává kamenu porfyrový sloh. Všude jest černý amfibol přimíšen, a kde © 
převládá, má žula sloh drobnější. Skály skládají se z hranatých balvanů, z nichž zvě- 
tráním ony okulacené kusy povslávají, které na povrchu roztroušeny jsou. Žíly zaru- 
dlého kamení, skoro jen ze živce a křemene složeného, prošlehují žulu v rozličných smě- 
rech. Na pravém břehu Vltavy naproti Lahozi, lam kde se žula bezprostředně s břidlicí, 
stýká, přechází žula v pravý diorit, z tmavozeleného amlibolu a bílého albitu složený ; 
blíže žuly má len diorit sloh balvanitý, blíže břidlic stává se břidličnatým a přechází 
konečně v zelenavé břidlice. 
2. Břidličná vysočina okolo Mníšku a Jiloviště, pak mezi Kralupami, Podbabou 
a Buštěhradem. 
Odtud, totiž od Lahoze až k Zbraslavi, a podruhé od Podbaby ke. Kralupům 
panuje samé břidličné kamení. Jest to ohromná pánev, jejíž kraje na jmenovaných 
místech z hlubin na den vycházejí a na níž od Zbraslavi až k Podbabě novější vrstvy 
břidličné a vápenné útvaru silurského leží. i 
Vltava proráží tuto pánev, protaženou ve směru jihozápadním od jihu k severu, a 
údolí jest všude, kde v staré zpodní břidlice se vrývá, úzké a skalnaté. Kdyby cizinec 
z pahorkovité krajiny u Pražy náhle byl přesazen do údolí Vltavského u sv. Kiliána 
nebo u Třebenic, mínil by zajisté, že se nachází v lůně značného horstva; tak vysoké; 
příkré a kostrbaté jsou všechny skalní stěny po obou březích řeky. Vystoupí-li však 
na temeno těchto strání 500 —600 stop nad hladinu Vltavy povýšených, octne se v kra 
jině mírně vlnité, mnohými hájemi pokryté a jen na severozápadním obzoru jednotvárným“ 
hřbetem Brdským lemované, (Celá tato vysočina mezi Brdským hřbetem a žulou u 
4 
V 
