PES (i 
vyznačuje, jest přetržena pouze podotknutými hřbety, jakož i některými menšími vršky. 
K nim náležejí přede vším pěkné lesnaté vrchy Číhadlo a Hradistě naproti Zbraslavi, 
které sice nad vysočinu málo vynikají, avšak k Vltavě příkrými stráněmi, 600 stop vy- 
sokými, padají a hlubokou roklí Břežanskou od sebe odděleny jsou. Vrchy ty, Pražanům 
co cíl letních výletů dobře známé a obyčejně dle myslivny Závist pojmenované, skládají 
se z porfyru, a právě tvrdost tohoto kamene jest příčinou, že vrchy tyto tak značně: a 
příkře vystupují. Porfyr skládá na temenech jejich ostré, ač nízké hřebeny, které před 
časy co přirozené valy k upevnění nějakého hradu neb ležení sloužily. Pozoroval jsem 
bylo valy s umělými příkopy na obou hlubokou roklí oddělených vrších, na Čihadle 
v tak zvaných sancích (119828), jakož i na Hradišti (1199'4); snad zde stával hrad 
Kasin, o němž Kosmas se zmiňuje, a nikoliv nad Zbraslaví, jak náš. dějepisec 
Tomek se domnívá. j 
Porfyr Hradistě skládá pásmo asi 4000 sáhů dlouhé a 100—150 sáhů mocné, 
kteréž běží dokonale ve směru břidličných vrstev k severovýchodu (dle hod. 3.) a taktéž 
jako ony k jihovýchodu zapadá. U obou svých konců tenší se to pásmo, a není tedy 
ani vlastním ložiskem , ani prorvanou žilou, nýbrž přechází na všech stranách do sou- 
sední břidlice. Patrně není to pásmo nic jiného nežli část břidlic v porlyr změněných. 
Od Hradistě jde k ústí rokle pod Točnou, pak přeráží na příč Vltavu, skládá část skal= 
natých strání u cihelen ua Strnadu a naproti Vranému a zlrácí se konečně na vysočině 
u Jiloviště. Látka, z níž se skládá, jest celistvý živec s vlroušenými zrnky křemene; 
z též látky skládá se břidlice, jen že k tomu přistupuje ještě. slída. Neuznávám tedy, 
proč by jeden z těch kamenů měl býti původu mokrého a druhý původu ohnivého, jme= 
novitě jsou-li oba takovými přechody spojeny, jako zde. © Barva porfyru jest na Číhadle 
žlutavě zarudlá, ostatně zelenavě šedá; kousky tmavé břidlice vyskytují se v ní velmi zhusta, 
Druhé podobné pásmo porfyru jde od mlýna Holubova na obě strany Vllavy, třetí 
běží od Měchenic v údolí Vllavském k Sloupu, a vyznamenává se místy, zvláště u Sloupu, 
pěknou bílou barvou. Čtvrté, mohútnější pásmo skládá temeno podotknutého hřbetu u 
So. Kiliána a běží napříč přes Vllavu a Sázavu, právě kde se spojují, od vrchu Oplo= 
liška až k Masečínu. Některé části toho pásma, jako skály mad Sv. Kiliánem; obsahují 
pěkný, zelenavý porfyr se světlými krystally živce, Porfyr ten upomíná nezřídka na 
krásný antický porfyr verde antiguo, který z Egypta do Říma co drahocenné stavivo 
přinášen býval. Všechna tato pásma leží, jako Hradišťské, dokonale ve směru a úklonu 
břidlic, v podobě velmi dlouhých ploských čoček. Mimo to vyskytuje se na přemnohých 
místech kamení břidličné látky porfyrové, tak že jest takřka zpola porfyrem a zpola břidlicí. 
Toto přechodní kamení stává se panujícím po obou stranách Vltavy jižně od Ště- 
chovic v onom širokém hřbeiu, který od Slap k Třebsínu a k Studenému se táhne. 
Místem jest kamení skutečný porfyr, zvláště na strmých vysokých skalách, místem 
zase pravá břidlice, hlavně pak porfyr ve slohu břidličnatém, © Celá široká lesem 
pokrytá Červená hora mezi Vltavou, Slapy a Štěchovicemi, jakož i divoce rozervané 
boky Vltavského údolí a vrchy u Třebséna, skládají se z tolio kamení. Ostrými oklikami 
vine se Vllava v hlubokém a úzkém svém údolí od Lahoze až k Štěchovicům, a'u 
každého záhybu lámou a rozpěňují se vlny její na přirozených skalnatých jezech , totiž 
tvrdých porfyrových vrstvách, které napříč řeku prostupují. Nejnebezpečnější pro plavbu 
jsou tato skaliska v tak zvaných Svatojanských proudech u Třebenic. W 
