z U 
nost kamení a složení skal jest zde v skutku chaotické. Kráčíme-li údolím Vltavy od 
Podbaby ke Kralupům, vyskyme se nám takřka po každém kroku jiná odrůda hornin. 
Jsou zde zastoupeny nejenom břidlice a porfyry, jako jižně od Zbraslavi, nýbrž rozličné 
spůsoby afanitů a zelenokamenů, zvláště pak jest zde význačné vystupování mohútných 
ložišť tmavé křemité břidlice, tak zvaného buližníku. 
Také zde není žádného přechodu do kamení sousedních pásem; neb na severní 
straně jest celý útvar pokryt vrstvami kamenouhelnými neb opukovými, na jižní straně 
pak novějšími břidlicemi a křemenci silurskými (pásma D). Skrejské vrstvy (pásma C) 
zde též všude chybí od Prahy až k Berounu, tak že se bezprostředně stýkají pásma A a D. 
Jako u Mnésku táhnou se mezi oběma pásmy zde rudonosné vrstvy, složené 
z podivných zelených kamenů, často vápnem proniknutých, často také vyloučenými kry- 
stally živce vyznačených. Kámen ten jest docela tomu podoben, jemuž v pohoří Taunus 
Němci říkají Schaalstein. Pásmo jeho není sice všude souvislé, avšak stopoval jsem je 
od Troje do údolí Šáreckého, kdežto se jeví na stráni nad Dubovým Mlýnem, okolo 
Jenerálky a u Vokovic, Orní půda a opuka pokrývá pak všechno břidličné kamení 
až za Červený Újezd u Unhoště. Pod Karabinským vrchem v údolí Kačáka objevuje se 
rudonosné pásmo se svými zelenými kameny opět a jde odtud přes Chyňavu k Strado- 
nicům, kdežto přeráží napříč údolí Berounky, pak po lesnatých vrších k Hudlicům, 
Svalé, Hředlům, Točníku atd. 
Považuji toto pásmo co pravé rozhraní mezi starými břidlicemi bez skamenělin a 
novějšími břidlicemi se skamenělinami. Kamení, které na vysočině starých břidlic nejvíce 
do očí bije, jest křemitá břidlice čili buližník (Kieselschiefer). Vystupuje obyčejně co 
kostrbatý kamýk nad své okolí; ložiště jeho podobají se podélným čočkám kolkolem 
s břidlicí okolní splývající, tak že se považovati mohou za proměněnou břidlici. Barva 
buližníku jest obyčejně šedočerná s rudými i modravými skvrnami a bílými žilami, 
Sloh jest neurčitě břidličnatý, skoro balvanitý, a boky buližníkových skal jsou. proto 
ostrohrannými balvany zcela pokryty. Buližník vystupuje v několika pásmech, o nichž 
sice posud zevrubně nevím, zdali nejsou vlastně jediným pásmem v několika ohybech 
vystupujícím, avšak podobá se k víře, že tomu tak jest. K pásmu u novějších břidlic 
a rudonosných vrstev nejbližšímu náležejí buližníkové skály u Svaté a Hudlic, pak mezi 
Chyňavou, Podkozím a Červeným Újezdem, velké skály v Divoké Šárce a útesy mezi 
Bohnicemi a Kobylisy, totiž Velká Skála, Tenetiště a Ladví. Druhé pásmo obsahuje 
tak zvané Kozí Hřbety u Horoměřic a Ounětic, třelí běží od Rněževsi přes Tucho- 
měřice, skládá skály u Kamýku a Úkoliček, skálu Řívnáť u Žalova, a končí se u Vě- 
trušic. Čtvrté pásmo jde podél kamenouhelného útvaru od Družce k Příločím, Buště- 
hradu, Budči až ke Kozinci a Tursku; taktéž objevuje se buližník ještě na mnohých 
místech pod uhlím, kde šachtami proraženo bylo. 
Kolkolem buližníku vinou se vrstvy břidlic rozličných, obyčejně drobnozrných, při- 
míšením amfibolu do zelenokamenů a afamilů přecházejících. © Břidličné afanity takové 
skládají skály u Podbaby, Sedlce, Roztok, Libčic a na přemnohých místech v údolí Vlfavském. 
V břidlicích těchto leží porfyr zcela podobný k onomu u Zbraslavi, totiž jako 
buližník též v několika pásmech. 
Jedno pásmo jde z Jenerálky v údolí Šáreckém k Podbabě, druhé skládá velké 
