— M < 
skály u Klecan, třetí se láhne od Libčic, kde v mohútné stěně vystupuje, napříč přes 
Vltavu k Vodolce, a laktéž zde skládá několik strmých útesů, již zdaleka vidných. 
Mimo to objevuje se porfyr ještě v několika menších ložištích k žilám podobných. 
Dvě takové ložistě jsou mezi Sedlcem a Roztoky, jedno mezi Podmorání a Letky, 
jedno u Kocandy naproti Chvatěrubům, Všechen porfyr a afanit má docela tentýž sloh 
jako břidlice a sleduje všechny záhyby a úklony její. Nikdy neobjevuje se v žilách, 
skály napříč prorážejících, nýbrž všude jest přechody s břidlicemi sousedními spojen. 
Jakožto důležitý geologický výsledek, z uložení těch skal vyplývající, jeví se nám 
udaj, že porfyr, považovaný obyčejně co kámen ohněrodý ze země vyvřelý, zde nic 
jiného není nežli kámen vrstevnatý, patrně proměnou z břidlic povstalý. Vůbec jest celé 
pásmo starých břidlic zdejších jeviště přerozmanitých proměn, vcezenou vodou zpone- 
náhla naslalých a posud nastávajících. Budovu tohoto pásma nemohl jsem posud do 
zevrubna vyskoumali, tolik jest však jisto, že podobně, jako vysočina u Zbraslavi, docela 
jiné uložení má, nežli břidlice svrchní. 
Jelikož příštím rokem krajinu mezi Vltavou a Labem východně od Prahy proskou- 
mali hodlám; odložím prozatím výklad slohu a budovy skalní, abych pak v souvislosti 
celou památnou vysočinu tuto vyložiti mohl, V příštím pojednání objasním zajímavé 
poměry Brdského pohoří, břidlic novějších, zvláště pak vápenců mezi Zdicemi a Michlemi 
u Prahy. 
Psiruh. 
Od Karla Starého. 
Moře má své sledě, své sardely, své panské ryby a vzácné palamidy, své výborné 
skombry čili skůše, z nichž sobě labužníci římští chutné „garum“ vařili, své skvostné 
skarpuny, z nichž břichopáskové ilalští až podnes výbornou jíchu „brodetto“ zvanou 
sobě připravují, své tresky, plotice a mnohé jiné pomlsky, lahodící dle chuti a zvyku 
jazyku, lidskému. 
Avšak netřeba nám ohlížeti se po moři cizím, vždyť i naše domácí potoky, řeky 
a rybníky nejsou posud prázdny všech pochoutek, a jmena jejich nevyhynou, dokud se 
honositi budou statečnými lososy, kapry, ouhoři, candáty, svými míky, mihulemi a přede 
vším svými pstruhy, 
„ Pstruh! Jaké to nelibé a tvrdé slovo! A přec, jak zajímavé upomínky a sladké 
rozkoše s ním se sdružily! Jsme přesvědčeni, že mnohému z našich laskavých čtenářů, 
jemuž osud na výletu do hornatých krajin jen několikráte na dobrých pstruzích sobě 
pochntnati dopřál, při vyslovení tohoto jmena, navzdor jeho tyrdosli, přece steré lasko- 
miny jazykem hýbali budou, 
Budiž tomu tak; však my proti lčmto zajisté oprávněným laskominám pranic ne- 
máme, leč bychom sobě přáli, aby předně naši filologové pro pstruha o nějaký shod- 
nější a jeho lahodě přiměřenější titul se postarali, a zadruhé, aby i náš pstruh, jejž 
tuto obecenstvu předkládáme, ctitelům jeho tenkráte proti chuti nebyl. 
Ohražujíce sebe ubezpečujeme však napřed laskavé čtenářstvo, že v tomto poje- 
dnání o pstruhu nemíníme snad aesthelicky rozbírati gymnastické cvičení Jně prsty na 
