R o 
řekli bychom bez obalu, že pytlačí v-cizím revíru, „ale tak musíme; říci, že ;se„jeho 
urozenosti líbí oblažiti sousední panství svou vzácnou návštěvou. Říkává se sice, že 
panská láska po zajících běhá, „pstruh -však i v tomto pádu: činí: výjímku. ; Jeho láska 
neběhá po zajících, nýbrž po komárech a kobylkách. Fi donc! ušklíbne se mnohý, jaké 
to sprostácké choutky! Prosíme za odpuštění; choutky ty nejsou tak obyčejné, jak: se, 
na první pohled zdají. Vímeť od přírodozpytce Lalanda, že mají housenky chuť mandlí 
a pavouci chuť lískových ořechů. „A jak chrousti chutnají, poví Vám mnohý venkovský 
klučík. Jakou však chutí komáři zavánějí? Kdož to ví? Závisí to pouze od malé zkoušky. 
A pak — proti gustu atd. Že i kobylky jsou strava delikátní, je věc dávno rozhodnutá. 
V Asii se vnich až podnes obchod vede; a tázajícímu se; (co by o kobylkách, soudil; 
dal kalif Omar; jemuž přec žádný vytříbenou .chuť upírati nebude, za. odpověd: Nic; 
jen že bych jich rád měl každý den plný koš.“ © Jednoho dne nebyly, kobylky k dostání, 
Po dlouhém hledání přinesl služebník konečně jednu.  Pln radostné „vděčnosti vzal ji 
kalif Omar do dvou prstů. své vznešené pravice a nadšeně zvolal: „Veliký jest: Bůh!“ 
načež ji s libým úsměchem slupl. Nuže; kdož nám chce ještě odpírali, že by a a 
kobylky nebyli strava vzácná, nadobyčejná ? 
Mimo to jsou komáři, jak každý z vlastní zkušenosti ví, dotěrní nemravové a rádi 
si vše zvědavě prohlídnou.. Jak mile však takový outloboký filigránek mad « zrcadlem 
vodním se objeví, hop — vyskočí. pstruh z vody, chňap a šust, a komár je ten tam. 
Kobylky, ty zase rády hopsají, jak to u ženského. pohlaví vůbec. mrav a zvyk bývá ; 
pro jejich poskakování je jim pláň i louka úzká, a protož se jim častěji přihodí, že se 
při některém pružnějším skoku místo na květném palouce. octnou v potoce neb v louži, 
Sotva ale takový „skočdolouže“ v tekutých vlnách koupati se počíná, tu nastane mela. 
Malý pstroužek, který milou kobylku nejdříve v koupeli spatřil; hned si na ni zamíří. 
S chutí do toho! Hop! vyskočí z vody ven, udělá, kotrmelec a pleskne sebou. zase do 
vody. Nešika, chybil se jí, je ještě žáček ve svém umění. Za to byl ale jeho: bratříček 
šťastnější, přitočiv se čiperně popadl kobylku za hlavu. Zpropadená skákalka; je „mu 
trochu veliká. Malý pstruh polyká co mu jícen stačí, potřásá hlavičkou a zase polyká, 
div se neudáví, ale kobylka se brání, křídla i nohy napínajíc. V tom se přižene starý 
pstruh, mistr ve svém umění, popadne kobylku od zadního konce a chlamst — již ji 
má v sobě. Malý pstruh může povídati o štěstí, že při tom manevru spolu: nesjel 
tatíkovi do jícnu. (Chuďas musí si utříti hubu a spokojit se zatím nadějí ma o. 
menší kůstku. nhix šenk 
Z tohoto výjevu palrně viděti, že mají pstruhové „posud zařízení fondalní a že 
u nich panuje právo pěstní. Z té samé příčiny jsou také velicí sobíkové, šlechetnějším 
citům nepřístupní, a protož i sebe mizernější surrogat jakési lásky občanské neb man- 
želské neměl u nich posud žádného vzniku. To však se nemůže říci o rybách „vůbec; 
jsouf mezi nimi, ač řídké, přece chvály hodné výjímky a protož jmena výlečesktůna 
příklad uvésti dlužno. r aval 
Přede vším dejme. česť mořskému úláčšánní jehož jmeno jest Syngnathus, které o 
zlatými literami se vytisknouti mělo. Jeho láska otcovská je takřka nedostižitelná, neboť 
nosí zúrodněná vajíčka v pobřišním vaku tak dlouho, dokud se mláďata úplně nevyvinou; 
a to činí nikoliv samička, nybrž — k oslávě veškerého: pokolení mužského budiž to 
řečeno — samec sám! 
