z 6 = 
Americe zrna, z nichž některé ve Švédsku osmistěny, v Americe spojku OHD, t j- 
osmistěn, krychli a dvanáctistěn tvoří. Barva havraní, zelenavě černá a šedě černá. 
Vryp olivový a hnědě černý. Obsahuje až do 809 kysličníku uranato-uranitého, pak ky- 
sličník železa a vápna, kyselinu křemíkovou, arsén, olovo, vismut, stříbro, selén, molybdén, 
vanadin a j. Nerosty Pitlin a Coracit zdají se býti toliko odrůdy rudy uranové. Nej- 
hlavnější naležiště rudy té jest Jáchimov v českém Rudohoří. Vytěžek v saských 
horních městech Johamm-Georgenstadtu, Annaberku, Schneeberku, Marienberku, Frei- 
berku a Wiesenthalu jest malý. Kromě toho vyskytuje se ruda uranová, avšak zřídka, 
v Abertamech, Slavkově a Příbrami v Čechách, v Šťávnici v Uhřích, u Redruthu a Middle- 
townu v Cornwallu, u Valle ve Švédsku, u Drinopole v Turcích. 
Sledy uranu vyskytují se též v Brookitů na Uralu, v Ruthkerforditu v zlatých do- 
lech v hrabství Rutherfordu v severní Karolině, v Oranžitu u Brewigu v Norwégách a 
vé vace na Sillberku u Berchtescadenu. 
Z tohoto výčtu nerostů uranových vysvitá, že Jáchimov v Českém Rudohoří jest 
hlavním jich nalezištěm. 
Z dotčených nerostů jest toliko ruda uranová (Uranpecherz, Pechblende) přédmě- 
tem horního díla, poněvadž se jen ona u větším mmožství v přírodě zjevuje, kdežto 
druhé uranové nerosty jen málokdy a to jen u malém množství se vyskytují. 
Uranová ruda slouží k strojení rozličných uranu sloučenin. Hlavní však užitek 
její jest k vyrábění žluti uranové, kteréž jest tré druhů: žluť nátronová, draslová a am- 
moniaková. První jest dvojuranitan sodnatý (Na 0.2 U, 0; + xH0), druhý dvojuřani- 
tan draselnatý (K0.2U, 0; +xHO), třetí dvojuranitan ammonatý (NH40.2U, 0, 
-+ xH0). Žinť nátronová a draslová má dvě odrůdy, světložlutou a pomérančovou. 
Žluť ammoniaková jest jen světložlutá. Žluť nátronová a draslová potřebují se v skél- 
ných hutích k barvení skla na zažloutlozeleno, žluť ammoniaková k barvení porcelánu 
na černo pod polevou. Zažloutlozelená barva pochází od kysličníku uranitého, černá od 
kysličníku uranatého anebo snad uranato-uranitého, povstalého redukováním kysličníku 
uranitého v prudkém horku pece dopalovací. 
Největší závod (fabrika) na uranovou žluť v celém světě jest v Jáchimově. Při- 
náleží deraru a vzdělává rudu uranovou z císařských a soukromných dolů Jáchimovských. 
Rudy uranové staří horníci nic sobě nevážili, zasazovavše jí jako jinou jalovou 
skalou dolová díla nebo vysypávavše ji na haldu. Téprva upotřebením uranu v sklářství 
a porculanárnách za našich dob nabyla ceny. Zprvu stál centnýř rudy uranové jen 
několik zlatých čísla konvenčního. Teprvá asi od roku 1842, kdežto po nerost tom 
častá byla poptávka, prodával aerar fabrikantům žlutí nejčistší, 803 držící rudu za 40, 
méně čistou, asi 509 držící za 30, nečistou za 12 zl. Nicméně prodávali tito libru 
žluti za 8-—12 tolarů pruských. Z nesrovmalosti v ceně rudy a z ní dobyté žlati měli 
jen fabrikanti užitek, a to na velikou škodu dolů a spotřebovatelů žluti, totiž fabrikantů 
skla a porculánu. Za tou příčinou uzavřela c. k. dvorská komora na začátku roku 1845 
vyrábění žimti ve vlastní správě a prodávání jednoho centnýře nejčistší rudy cizím fabri- 
kantům za 280 zl. Zároveň nařízeno, aby se podnikly v jisté Vídenské lučebně pokusy 
k vynalezení laciného spůsobu vyrábění žluti u veliké míře. Poněvadž však pokusy tyto 
neměly praktického výsledku a odbyt rudy uřanové se umenšil, prodána nashromážděná 
ruda v snížené ceně dvou zlatých za libru kysličníku uranato-uranitého, Léta 1854 
