„Zo POS 
gdaliha) a o bělici (S, alba), Jsou to ony vrby, které u potůčků, vesnic českých, spa- 
třujeme, pod jejichžto stínem kachničky a husy plavou, jejichžto duté kmeny osvícenému 
venkovanu z hospody se vracejícímu „zdají se býli strašidla, A tak jako u nás,, jsou 
vrby tyto spolu s černým bezem skoro po celé obývané Evropě průvodčí vesnic; jen 
v močálech jižního Uherska a v Pontinských bahnách tvoří vysoké lesy, obydlené volav- 
kami a jinými vodními pláky; jinde se nalézají zřídka na místech, kde by se říci mohlo, 
že tam nejsou sázeny. Zvláště po celé jižní Evropě se sází S, alba a amygdalina, proto 
že.se houževnaté pruty: její potřebují k přivazování rév. Kdež takto, ony tři druhy asi 
stejně na jih jsou rozšířeny, chovají se rozdílně v rozšíření na sever a na východ. 
Bělice jest rozšířena v prostřední Skandinavii asi do 62, a odlud padá hranice se- 
verní přes Petrohrad (60%) do Kazaně (569). Ona žádá čas vegetací nejméně, 6$ mě- 
síce. Křehovka, která snáší delší zimu, chová se v Skandinavii podobně, jde ale v Rusku 
též do Finska (asi až do 629), a čára rozšíření jejího na sever jde odtud ku Viatce 
(pod 589). „Má tedy souběžné ale vyšší severní hranice nežli bělice.. Docela: jinak se 
chová. popelka (S- amygdalina). Tato jde v Skandinavii až do údolí Laponska. (tedy 
přes. 659), v Rusku ale padá severní hranice její od severního Finska pod 659 náhle až 
ku Kazani pod 56%. Vidíme z toho, že tento druh, ačkoliv méně tepla potřebuje, nežli 
dva ostatní, a tedy léto severní Skandinavie pro něj ještě stačí, předce jako. tyto dlouhou 
zimu severního Ruska nesnáší a proto se drží v Rusku krajin, kde čas vegetace, trvá 
alespoň, 6 měsíců, čeho v severovýchodním Rusku není, Křehovka zase, která „delší 
zimu snáší, ale spolu teplejší léto potřebuje, nejde do severní Skandinavie, za to ale 
nachází se severněji v Rusku, proto že tam léto je teplejší. V horách žádná z těch 
třech nevystupuje vysoko, proto že jest léto příliš chladné, u nás asi do 2000, amygda- 
lina trochu výše,  Všecky tři rostou v jižní Sibiři, 
Nejkrásnější mezi vrbami, Salix babylonica, smutná vrba, jest strom docela jižní 
a k rozdílu od jiných velmi citliv zimy. V Krymu a na úpatí Kavkazu se nachází 
zdivočelá, kde ale mimo to v Rusku se pěstuje, nevím; zajisté ne příliš severně, asi 
jen v jižním Polsku a v Ukrajině, neboť již u nás daří se jen v teplých polohách, a 
v jižních Čechách, n. př. u Budějovic, u Klatov, zmrzne skoro každoročně., Překrásné 
stromy. toho druhu jsem viděl v Porýnsku, ve Francouzích a v severních Vlaších, 
V těchto zemích, kde jí zima již neuškodí a všecky větve a haluze docela se vyvinují, 
podobá se smutná vrba nepřetržené kaskadě listů. 
Zvláštní rozšíření má Salix pentandra, krásná to vrba s lesklými, velikými, listy, 
u nás nejvíce v hornatých krajinách rostoucí, „Tento druh chová se v západní a střední 
Evropě docela jinak než předešlé, Jest rozšířen po celé Skandinavii až do severního 
Laponska. V Němcích roste na rovině jen v severovýchodní části, v Slezsku a, Prusku; 
ostatně ale jako, u nás jen na horách. Ve Vlaších a ve Francouzích nachází se jen na 
nejvyšších horách, v Pyrenejích, v Alpách a na Apeninech, V celku se tedy chová S. 
pentandra v střední Evropě podobně jako smrk. Docela jiné rozšíření má v Rusku, 
Tam roste nejen celým severem (hranice severní jdou od Laponska k Viatce) a v Kam= 
čatce, nýbrž jest také po střední Rusi okolo Moskvy, Kazaně, Pensy a v Litvě v,rovi- 
nách rozšířena. (o ale ještě podivnější jest, ona roste také v jižním Rusku, nejen na 
horách Kayvkazských, Uralských, Altaiských a Baikalských, nýbrž i v rovině. u vod v ste- 
pech horkých blíže Kaspického moře.a v jižních Donských krajinách, v Podoli av ste= 
