jí 
pech kirgizských, tedy v krajinách, kde smrků docela není, ba ami borovice pro sucho 
a horko již zdaru nenachází. Vrba, která miluje mokrá místa, může arciť z příčin, které 
jsme na začátku vyložili, také růsli v horké zemi, proč ale neroste Salix pentandra 
také v střední a jižní Evropě, v bahnách rovin jako v Rusku? Vždyť letní horko v ba- 
nách vlaských není větší než v Kaspické slepi, ano mnohem mírnější. Příčinu rozdíl- 
ného rozšíření této vrby v žápadní a ve východní Evropě nacházíme v lom, že S. pen- 
tandra jest rozdílně od předešlých vrb vázána na krátkou periodu vegetační. Ona po- 
třebuje rozdělení roku takové, kde zima nejpozději začíná v listopadu a trvá nejméně 
do dubna; v Rusku pak nachází tlakové rozdělení roku s dlouhou zimou a krátkým letem 
veskrz, i na jihu, kde lélo se vyznamenává jen větším horkem, méně delším trváním, 
kdežto v jižní a v západní Evropě jaro jest mnohem časnější, podzim pozdní a léto méně 
"horkem nežli dlouhým trváním význačné. 
Vyšší keřnaté vrby s úzkými listy, z kterých u nás roste Salix daphnoides; purpu= 
rea, rubra, viminalis, mollissima a acuminala *), jsou v Rusku hojně, dílem i zvláštními 
druhy zastoupeny, a mají lu zvláštnost v rozšiřování, že rostou skoro všecky jen v zá- 
padním neb severozápadním Rusku a zároveň v zemích Kavkazských neb Altaiských a 
Baikalských, které vůbec jsou velmi bohaté na vrby; že ale scházejí v celém severním, 
prostředním, jižním a východním Rusku. V ostatní Evropě se drží nejvíce rovin mírného 
podnebí, Anglicka, severního Francouzska, Německa a jižního Skandinavska, V jižní 
Evropě scházejí vezkrz mimo Salix purpurea a vrbu vavřínovou (Salix daphnoides), která 
v Lombardii roste. Talo, spolu se S. acuminata a S. Pontederana, jsou jediné z tohoto 
oddělení, které hornaté krajiny milují. Rozšíření těchto vrb v severozápadním Rusku 
souhlasí s rozšířením jejich v ostatní Evropě; divno ale jest, že většina z vrb sem pa- 
třících i druhý střed rozšíření v jižní Sibiři má, kde předce poměry teploty jsou docela 
jiné. Zdá se, že mimo podobné trvání léta těmlo vzdáleným zemím ještě jsou společné 
poměry vlhkosti v půdě a ve vzduchu, od klerých zdar lěchto vrb jest odvislý a kleré 
ostatním zemím Ruska scházejí. 
Dya z těchto druhů, u nás právě nejobecnější, chovají se jinak, totiž vrba košar= 
ská (S. viminalis) a náchová (S. purpurea). S. viminalis má ještě poněkud podobné 
rozšíření jako vělšina druhů, schází totiž ve Vlaších docela, a také v Rusku již nachází 
jižní hranice v čáře od Podolí Ukrajinou k Saratovu běžící, vyhýbá se tedy, jako jiné 
keřnaté vrby, teplu, Hlavní rozdíl v rozšíření jejím ale záleží v tom, že není obmezena 
-na západní Rusko, nýbrž že sahá daleko na východ. Severní hranice jdou od Finska 
- zemí Samojedů k Viatce, a mezi těmilo severními a jižními hranicemi jest rozšířena po 
středním Rusku. Mimo to se nachází jako ostatní v zemích Baikalských a Altaiských. 
"Docela jinak ale se chová Salix purpurea. Tato na rozdíl ode všech příbuzných. jest 
rozšířena po celých severních a prostředních Vlaších a celým jižním Ruskem, v Krymu 
a ma Kavkaze, pak po celé střední a západní Evropě a po jižní a prostřední Skandi- 
navii, v Rusku ale padá severní její hranice od Petrohradu k Moskvě a odtud hned 
k nižší Volze, a pak roste v zemích Altaiských a Baikalských. Čára tato souhlasí s čárou 
stejné teploty dubna, a vidíme i tu, jak rozšíření závisí též od času provzbuzení vegetace, 
=ij» 
074) Podobně jako tyto vrby chovají se v geografickém ohledu i Salix hippophačfolia a 
©008. undulata, které jsou příbuzné se S. amygdalina. 
