— či = 
do našich krajin, jako některé kachny, strnadi atd., žádají chladného klimalu ; a konečně 
jsou i takoví, jako papouškové a kolibri, kteří se nikdy nevzdalují z tropických zemí, a 
jiní, jako švédská sojka atd., kteří vždy jen v severních krajinách zůstávají. © Podobně 
jest i rozšíření některých ssavců obmezené; připomínám zde jen opice tropické, ledního 
medvěda polarního a j. Jsou ale i takoví ssavci a pláci, kleří nejrozdílnější temperatury 
snášejí. Domácí naše zvířata: kůň, ovce ald,, orli a sokolové, tygr (který někdy zabloudí 
až do Sibiře) a j., přede vším ale člověk a pes mohou žíli v horkých a v studených 
krajinách; a stavěti se na odpor všem vlivům zevnějším. Talo vnilřní síla životní, která 
nepodlehá ani horku ani zimě, klerá dopouští, že člověk zachová podobné zvyky, ač 
s, malými změnami, všude, aniž na severu nedrží zimní spánek arklických zvířat, aniž 
v tropických krajinách nevede noční živobytí šelem, opic a papoušků, tato vnitřní“ síla 
žije též, ač v malé míře, v některých rostlinách, a lalo síla vnitřních chemických pochodů, 
které se v nepřelrženém pořádku po sobě konají bez ohledu na zevnější vlivy, jsou pří= 
činou onoho podivného výjevu u dubů, že mají na jihu jako na severu skoro totéž 
trvání vegelace při rozličném teple, kdežto u většiny rostlin vidíme, že buď jejich doby 
vegetační jsou vázány na jisté teplo, jako smrk, Salix pentandra a j., a tudiž buď jen na 
jihu buď jen na severu a v horách se zdržují, aneb že jen takové žijí v rozličných kli- 
matech, kterým neškodí, když se čas vegetační zkrátí neb prodlouží, jako u vrb stromovitých. 
Pravili jsme, že u rostlin jen v malé míře talo vnilřní síla žije, a též u dubu po- 
zorujeme onu tuhost proti zevnějším vlivům jen v střední a z části v jižní Evropě. Na 
zimu jsou duby dosti choulostivé, každý z našich druhů ale v jiné míře; lak že má 
každý z nich jiné severní hranice, 
Drnák (Ouercus sessiliflora) roste v jižních krajinách na nižších horách; mezi ji- 
nými duby roztroušen, tak v severním a středním Španělsku, v Řecku a po celých Vla- 
ších na předhoří Apeninů, Abruzzů a hor sicilských. © Nemysliž si ale nikdo, že dub 
tento do hor vyšších vystupuje, neboť on jde zřídka výše nežli vždy zelené duby, ano 
některé jižní duby, jako Ouereus Toza ve Španělích, rostou vždy výše v horách nežli 
drnák, a vidíme z toho, že miluje jen hory pro svahovitou půdu a drží se na jihu ještě 
v nejteplejším pásmu. V Německu a ve Francouzsku, kde drnák jest vélmi rozšířen, 
nachází se sem lam v rovinách, vejvíce ale v celých lesích na nižším pohoří, a sice 
sobva výše než 1500“ neb 1800, Ve Vlaších roste nejvíce s rostlinami zvláštní jižní 
Hory, nanejvýš spolu s jedlými kaštany, a nejde do vyšších lesů bukových; v střední 
Evropě ale vidíme ho často ve společnosti buku, proto že buk tam pro chladnější léto 
již do předhoří sestupuje. Vidíme tedy, že drnák podobným spůsobem, jak v rozličném 
podnebí skoro slejný čas květu a pučení zachovává, také v teplých a mírnějších zemích 
se drží skoro v stejných výškách hor. Na sever jest drnák málo rozšířen. Roste jen 
porůznu v Dánsku a v nejjižnějším Švédsku, pak velmi zřídka na pobřeží Baltickém až 
ku Petrohradu (v Livonii jest známý jen jediný strom toho druhu), a pak jde hranice 
jeho severní od Litvy přes Moskvu do Penze, tedy asi podle 549. Ostatně zdá se dle 
všech zpráv cestovatelů, že i jižně od této čáry, v Polsku, na Ukrajině a na pobřeží 
dolejší Volhy a Donu jest mnohem vzácnější nežli v Německu.  Hojněji roste drnák na 
„ Krymě a na Kavkaze, kde vystupuje až do 2400“ (ledy též ohledem na jižní položení 
-těchto hor ne vysoko). V Sibiři schází drnák docela, a zdá se z té příčiny, že nevy- 
drží větší průměrnou zimu lednovou než asi 8—9%. Hranice severní v Rusku ale ne- 
4 * 
