z be: 
v němž pilně čítá. Čestný kříž najde vhodné místo na jeho ctihodných prsou. Důvěrná 
hostina, kde se pilo na zdraví doktorovo a na zdar jeho nebeského zrozence, ukon- 
čila toto dlouhé a slavné vyšetřování.“ © Tak končí pan abbée Moigno. 
Jistě bude zajímati čtenáře Živy, co o domuělých planetách mezi Merkuriem a 
sluncem před výrokem Leverrierovým smýšleno a pozorováno bylo.  Leverrier sám 
sebral několik starších dat, ježto sdělil v sezení Akademie 21. listopadu lonského roku, 
když svůj list k panu Faye nahoře uvedený již byl uveřejnil. Onen list učinil velkou 
sensací v svělě učeném. Hledáno po starších pozorováních, jenž by skutečnost nezná- 
mé hvězdy pobvrzovaly. Uvádí se přede vším pan De Cuppis, učeň hvězdářství v Řím- 
ském kollegiu, jenž viděl 2. října 1839 ouplně kulatou černou tečku dosli rychle 
přecházeti kotoučem slunečním, udávaje že tečka bezmála šest hodin potřebovala k vy= 
konání své dráhy velkým průměrem slunce. V rychlosti běhu a jeho. šestihodinném 
trvání nachází pan Leverrier protimysl a vyzývá p. De Cuppis k dalšímu vysvětlení, 
Uvádí i jiné, mnohem starší pozorování, pocházející od Messiera, jenž 17. června r. 1777 
viděl pět minut nesmírné množství černých kuliček sluncem přelétati. Pan Arago do- 
mníval se, že lo snad bylo některé pásmo, asteroidů, © jichž jsoucnmosti okolo dráhy 
zemské nelze pochybovali, V tom samém sezení akademie sdělen dopis pana Bujis 
Ballota z Utrechtu od 4. října o svém odkrytí periody 27,682 dní střídání se nejvyšší 
a nejnižší leploty naší země, již odvádí od jednoho nebo dvou pásem planetních mezi 
Merkuriem a sluncem, neboť od skrvnek slunečních odváděti se nemůže, poněvadž olá- 
čení slunce kratší dobu požaduje. Pan Harrick, astronom v New-Havenu v Sjednocených 
Obcích amerických, sbíral od desíti let všechna pozorování o zvláštních skvrnách na slunci, 
které by ukazovaly na přílomnost planety uvnitř dráhy Merkuriovy. Odkládal uveřej- 
nění svých prací vždy ještě, doufaje planetu odkryti, až pak ohlášení Leverrierovo, že 
nové tabule Merkuriovy vyznačují jsoucnost a postavení nové planety, jej docela odstra= 
šilo. Podobná vyšetřování konal pan Wolff v Curichu. Píšeť v Astron. Nachrichlen 
Nr. 1223: „Páně Leverrierův list mne pobídl, abych sebral všechna pozorování o 
tělese před sluncem přecházejícím, ješto se mi naskytla při mých nekonečných ohledá- 
váních skvrn slunečních. Jest jich 415, z nichž 5 Paslorffovo nepotřebné. Tři dáta 
dobře ustanovená dovolují prostředkem interpolací domysliti se, že se tu jedná 0 pla- 
netě, jejíž oběh okolo slunce za 38% dne se vykonává. Polovice toho čísla srovnává 
se dosti ouplně s číslem 19:1, jež vyvedl Leverrier z pozorování Lescarbaultových, což 
ovšem náhodě přičísti nelze. Nejnovější práce o tom předmětu pocházejí od pana Ra- 
daua v Kralovci, jenž ze starších dosti určitých dát snaží se ustanovili elementa nové 
planety, však jen tím spůsobem, že vícero možných pádů udává, což arci nepostačitelno. 
Za posledních dnů měsíce ledna t. r. předložil p. Leverrier francouzskému mini- 
strovi veřejného vyučování žádost, aby Dr. Lescarbault byl poctěn řádem čestné legie, 
Ministr se své strany podal císaři zprávu zhotovenou panem Roulandem, jejíž následek 
byl dekret, datovaný 25. ledna, jímž zasloužilý lékař Orgěresský jmenován rytířem čestné 
legie. Ačkoliv obsah této zprávy nic nového neobsahuje, podáme jej předce pro ušlech- 
tilý spůsob jeho složení. 
„Znamenitý pokrok učiněn nedávno v poznání systemu planetního. V měsíci září 
r. 1859 předložil p. Leverrier, slavný direktor Pařížské hvězdárny, akademii věd důkazy, 
zosnované na nezyratných výpočtech, o bytnosli hvězd na blízku slunce, dosaváde 
