— M — 
na střechách rákosovitých nalezl. © Mimo: tento drůh máme v Čechách ještě dva z čeledi 
čalounio: Dysdera lepida a Segestria senoculata. 
Pavouci uvedených čeledí zhotovují sítě k chylání zvěře, zámotky co chránící 
obálky vajíček a více méně umělé byty, v nichž skrytě na hmyz číhají. Ostatní čeledi 
obsahují pavouky; jenž sice zámotky a někdy i byly z hedvábných vláken svých robí, 
nikdy však. sítě nelkají, nanejvýš jen jednotlivé nitky k zachycení své oběti táhnou. 
Úskočně přepadnutou zvěř zakusují a vyssávají. 
Prvnější nazýváme pavouky usedlými (Sedentarii), poněvadž k stavění síli vázáni 
jsouce delší čas na jednom místě se zdržují, kdežto poslednější stálých bydlišť nemajíce 
sem tam těkají, odkudž i pavouky těkavými či toulavými (Vagabundae) slovou. K nim 
náleží čeledi běžníků, slíďáků, skokanů a pavouků velikánů. 
6. Běžníci (Vhomisida). 
Oči po čtyrech ve dvou půlměsíčitých řadech. Obě řady jsou © (Yýkr. 41.) 
souběžné a do zadu ohnuté (výkr. 11.), jen u rodu Sparassus jest o ad 
řada zadní do předu obrácena. Tělo obyčejně ploché, shora dolů o 
smáčknuté, někdy málo vypouklé. Dva páry noh zadních bývají u 
některých mnohem kratší nešli přední, prolož chůze jejich plazivá a loudavá, 
Běžníci zdržují se na bylinách a keřích, kdež mezi listím na hmyz číhají. Většina 
drží nohy v koleně ohnuté a na plocho, jakoby něco obejmouti chtěli. Chůzí svou 
plazivou , jakož i tělem krátkým, vzadu zakulaceným podobají se rakům krátkoocasým 
(Brachyura), u nás vesměs mořskými pavouky zvaným. 
Běžníci lezou ku předu, na stranu ano i (Výkr. 12.) 
pozpátku se plíží. Věru celý obraz to pravého 
zpálečníka, takový běžník. Temnotu jen miluje, 
ze svého života radující se hmyzky skoliti hledí 
kde jen může, nazpátek couvá jako rak a ne- 
návidí družebnost i společnost, jsa mimo to ještě 
flegmatik a milovník pohodlí. (Výkr. 12. Xysti- 
cus audax.) 
Spínáč zelený (Sparassus virescens) jest snad ze všech nejznámější. Maje asi 
7“ délky bývá celý zeleně barven. Na lukách, po krajích lesů a v pasekách dosti 
zhusta se nalézá, běhaje zde po zemi v trávě a napadlém listí. Barva jeho zelená do- 
brou mu poskytuje výhodu. Hmyzové v trávě těkající nepozorují ani nepřítele svého, 
až tento z nenadání na ně udeří a zbraní svou jedovatou rány smrtelné jim zasazuje. 
Mladý sameček podobá se zcela samičce a jest jen o něco menší. Dorostlý samec má 
předeček bledozelený a na bělavém zadečku tři krásné nachočervené pruhy — tof 
jeho svatební šat, 
Z Čech známe následující druhy: Thomisus horridus, onustus, calycinus, dorsatus; 
Xysticus lanio, viaticus, audax, cinereus, sabulosus, pini, brevipes, horticola, praticola, 
cuneolus; Artamus laevipes, griseus, corticinus; Tkanatus rhombicus, trilineatus; Philo- 
dromus aureolus, limbatus; Sparassus virescens, ornatus. 
