— 122 — 
kupují, ba i sprostý Turek koupí si čas od času dram libovonného gjul-jagu. V taměj= 
ším obchodu prodává se dram čistého růžového oleje za poloviční cenu co u nás, za 
5—6 zl. U nás ale je čistý růžový olej tak velice drahý, že ho ke každodenní potřebě 
co vonidlo koupiti nemůže leč panstvo a ten kdo má peněz nazbyt.. Po kapkách jen 
kupuje ho vůněmilovné naše obecenstvo, přimíchaný ve vodičkách, sprostších olejích, mýdle, 
v pomádě a podobných ličidlech. Nepoznala by dívka bulharská drahocenný svůj výrobek 
ani v onom vonidle, jež viděti na toilletách modních slečinek v krystalových láhvičkách, 
okrášlených malým obrázkem růže a nadpisem Huile de Roses! a tím méně hlásila by 
se k tak zvanému Rosenůlu, kterého se kupuje obyčejně za šesták plná láhvička. Jen 
v komnatách bohatých pánů poznala by v libovonném zápachu, že tam mají pravý růžový 
olej, ono vzácné vonidlo, jež ruce její byly vyrobily, a poznala by v komnatách těch 
ještě jeden drahocenný výrobek svých rukou a svého důvtipu, drahé šály a koberce z hed- 
báví, vlny i zlatých nití, jež prosté ty dcerky národu Bulharského samy předou i tkají 
s neobyčejnou umělostí, nemajíce k tomu žádného jiného návodu, jen co se naučily od ma- 
tek svých a co jim káže přirozený jejích ostrovtip. © V poslední válce rusko-francouzsko- 
anglické nakoupili Angličané a potom Francouzové mnoho takovýchto tkanin mezi bulhar- 
ským lidem a odvezli je s sebou do Francouzska na důkaz průmyslu bulharských Slovanů 
a jmenovitě selských bystroumých dívek, a přesvědčili se, že výrobky přicházející z Turecka 
do obchodu západní Evropy pod jmenem tureckých, jako na př. růžový olej, sály drahé 
a rozličné tkaniny, sušené švestky a j. a j. vždy json výrobky nikoli nepracovitých Turků, ale 
pracovitých a důmyslných Bulharů a vůbec Slovanů. Komu čest, tomu čest (pastuchovi hůl)! 
Růžovou vodu, s níž se olej sebral, npotřebují Bulharky v domácnosti, a pálí se také 
z růží vonná a lahodná rosolka, též dělá se z nich chladící lahůdka, tak zvané sladko, oblí- 
bené i u Srbů. Nechají se močili růžové květové listy po několik dní, a každý den ráno 
i večer nalijí na ně čerstvou vodu, a nádoba nechá se v studenu. Potom svaří se tolik 
cukru co je listů, a když sešumován se perlí, dají se do něho osušené růžové listy a 
po chvilkovém varu vlije se to buď do skleněných misek, buď do majolikových, je-li to ale 
pro hosta, tedy do stříbrné misky uvnitř vyzlacené, a dá se to do sklepa, aby to zlednatělo, 
Je to velmi lahodná, vonná pochouika a v letě zvlášť libuje si ji každý; a Francouzům prý 
to velmi chutnalo. Pro hosta mají také k stříbrné misce zvláštní stříbrnou lžíci, © Hostin= 
nost bulharská je pověstná, každý, i ten nejchudší sedlák, uctí hosta nejlepším co v domě 
má, a když nemá, jde si vypůjčit k sousedu, Božena N. 
Starobulharské prostonárodní názvosloví hvězd u větrů. 
Bulharský selský lid spravuje se doposud jak ve své domácnosti tak i při všech 
svých pracích dle obyčeje starých svých otcův, zůstávaje věren jich mravu, řeči i kroji. 
Mezi tímto prostosrdečným lidem zachovalo se doposud mnoho velmi starobylých zvyků, 
obyčejů, pověr i mnoho písní a prikazek (pověstí), v nichž spomíná se na staré bohy 
a zlatý věk Blgarsky. 0 
Tak na příklad nezná bulharský sedlák potřebu hodin, hez nichž nelze obejíti se na— 
šemu zpanštilému sedláku. Hodinami je bulharskému sedláku za dne slunce, v noci měsíc 
a hvězdy, jež každý jmenovati zná, a nejrannějším i neomylným jeho budíčkem, je domácí 
kohout. Dle těchto hodin řídí se bulharský selský lid rok od roku, amiž si žádá, lepšího 
