— 186! — 
veliká, jakou by var lihu sám určoval; jiní opět, aby se veškeré teploměry. ppvběkkaúzé 
na tomtéž místě a pak na všechny strany rozesílaly *) atd. : 
Mezi muži proslulými ve vědách přírodních, kteří se v zápásu tom zúčastnili; na- 
lézáme i v jiném oboru vědeckém známá jména, jako: Amontons, Halley, Newton, 
Reaumur, Delisle, Fahrenheit, Prins a ji, o jejichž návrzích a opravách teploměru vě 
nější jen věci zde podáme. 
Ob. 3. Amontons použil při sestrojení svého teploměru dvoú vlastních znamenitých 
objevení, totiž: že rozpínavost vzduchu při tétéž teplotě v jistém poměru roste 
s lakem vzduch ten: zhušťujíčím, a že voda, jak mile se teplem v páru promění, 
teplotu více nemění. Tento učenec sestavil následující teploměr: do zahnuté; koulí 
opatřené dlouhé roury (obr. 3.) nalil tolik rtuti, až tato veškeren vzduch v rouře! 
do koule a vtlačila, nato rozhřál a nad párou vodní, až druhým koncem rtuť vy- 
stupovati počala, načež konec tento zacpal aneb zacelil, tak že, když při oby- 
čejné teplotě vzduchu rtuť klesla, částka roury nad b vzduchu prostá byla; celou 
rouru rozdělil pak na jistý počet stejných částí. 
Amontons se stal svým přístrojem prvním vynálezcem teploměrů (aspoň 'sblíženě) 
se shodujících, neboť udal průměr a délku roury, jakož i krychlový obsah koule atd., 
pročež mohl každý jiný podobný přístroj si zhotovili a jej s jiným tímtéž  spůsobem 
sestrojeným porovnati. ' 
Ačkoliv tento teploměr vzdušný u souvěkovců Amontonsových veliké došel po- 
chvaly, přece se nestal všeobecně oblíbeným a všestranně užitečným, neboť se ho předně 
nemohlo upotřebiti k vyzpytování teploty tekutiny z málo kapek sestávající, an se do ní 
pro veliký objem svůj koule jeho pohroužiti nemohla, a za druhé požadoval tehdejší 
pokrok vědy praecisnější udání teploty těles, které však Amontonsovy teploměry vesměs 
nepodávaly, poněvadž nebyl vždy vzduch v kouli obsažený u všech tentýž, t. j. u někte- 
rých byl vlhčí, u jiných sušší, a za třetí nebyl bod nullový dokonale určen. 
Newton sestrojil r. 1701 též teploměr, jejž naplnil olejem Iněným, a snad první 
byl, který určil bod nullový v tajícím ledu, nejvyšší bod však teplotou vlastního těla, 
čímž se stalo, že roura byla malá, rozdělena jsouc pouze na 12 stejných částek. 
0b.4. Okolo rok 1714 seslavil Dániel Gabriel Fahrenheit navedením Olausa' Roe- 
mera *) toho času nejdůkladnější teploměr lihový, sestávající z roury (obr. 4.) 
končící se ve válec ab, naplněné omodřeným lihem a rozdělené na jistý počet 
stejných částek. Fahrenheit zaslal dva takové teploměry Kristianu Wolfovi; pro- 
fessorovi a kancléři university Halleské, který se v spisu svém velmi chvalně o 
nich zmiňuje *), tvrdě, že je déle než deset let pozoroval a s nimi vždy spokojen 
" byl. Poněvadž však Fahrenheit navedení k sestrojení takového teploměru dáti se 
zdráhal, radil nadzmíněný professor Wolf, aby se do větší roury s kuličkou neb 
válcem dal lih +) co možná zhustěný, pak aby se přístroj ten postavil do tajícího 
4) Elementa ačrom. od Wolfa str. 203; Hanovs Erláuterte Merkwůrdigkeiten der Natur 
str. 112; Erhard Hamburger Elementa phys. str. 224 a j. - 
2) Dle Hanovs erláuterte Merkwůrdigkeiten. 
2) Wolfovy Anfangsgrinde -der mathem. Wissenschaften. 
4) Naplňování válce a roury lihem stávalo se při těchto teploměrech dinášíto sskldsibet; 
totiž: buďto se válec mající otvoru- (obr. 4:):a druhý konec otevřený: pohroúžil 
