— 137 — 
ledu, a stupeň, kde lih státi zůstane, aby se naznačil nullou, na to aby se kulička neb 
válec dal do vody vařící a tak dlouho tam ponechal, až se lih ,vařiti počne, pak se měl 
hořejší otvor zaceliti a od bodu nullového k bodu varu lihu měla se roura na stejné 
částky rozdělili. 
Největší oblíže působilo, jak jsme viděli, ustanovení základních bodů, což bylo i 
příčinou; že teprv skoro po dlouhém století od objevení nejprvnějšího teploměru možná 
bylo teploměry se shodující sestrojovati, k čemuž zvláště důmyslný Reaumur ducha- 
plným sestavením svých teploměrů nemálo přispěl a všeobecného uznání došel, „Reaumur 
totiž sestavil okolo roku 1750 teploměr svůj následovně: © Vzal skleněnou rouru (pře- 
* svědčiv sé prvé, že má veskrz tentýž průměr) zdélí čtyr až pěli stop, vypočítal kry- 
chlový její obsah a opatřil ji na konci koulí, jejíž však obsah krychlový v určitém byl 
poměru ke krychlovému obsahu roury samé. Znamenitý to už pokrok, neboť až dosa- 
váde se konec roury tak dlouho držel v ohni až řeřavěl, načež se otvor zacelil a jistý 
dělník, který se dlouho pracně v zkouškách podobných ovičili musil, druhým koncem 
zvláštní už silou dechu kuličku takovou nafoukl; že takové kuličky, bez dalšího skou- 
mání jejích poměru k rouře, nebyly bezpečlivé, snadno. uznati. © Reaumur. rozředil 
napotom vzduch v kouli teplem, a dada druhý otevřený konec do zřiděného lihu, kouli 
a část roury jím naplnil. Přístroj ten dal pak do tajícího ledu a naznamenal bod, u 
kterého lih státi zůstal (obyčejné čtvrtý díl roury), nullou, Od bodu nullového roz- 
dělil: celou rouru na stejné částky, z nichž každá tisícátý díl krychlového obsahu koule 
a čtvrtiny roury obnášela, bod varu určil, jako u teploměru Fahrenheitova, v páře, vařící 
se vody, při čemž však i tlakoměr pozoroval a potřebné opravy ohledem na normální 
-jeho výšku předsevzal. Teploměry dle methody Reaumurovy sestrojené shodovaly se 
vesměs, jen tu nepraktickou stránku měly, že byly veliké a tudíž nevelmi přenosné, 
na čemž, jak Reaumur a jiní souvěkovci brzy poznali, značná rozpínavost lihu poměrně 
k teplu příčinou byla; mimo to se brzy pozorovalo, že se poměr rozpínavosti lihu při 
zvětšeném teple velmi mění, že tedy bezpečně lihového teploměru jen při neveliké te- 
plotě upotřebiti možná, ačkoliv i ta zvláštní přednost lihu před jinými tekutinami tajná 
nebyla, že se lih pod bodem nullovým v pravidelném poměru k teplu rozpíná. Aby se 
vadám nadzmíněným pomohlo, užívali sestavovatelé teploměru místo lihu rčuti, která 
pro svou volnou a poměrně, k teplu velmi pravidelnou rozpínavost při obyčejné i mno- 
hem vyšší teplotě, než vaření vody požaduje, všeobecného uznání a upotřebení dosáhla, 
tak že. se asi od roku 1770 výhradně jen rtufové teploměry při vědeckých i praktických 
+- "Zdá se nám býti od místa udati zevrubně, jak se rtuťové teploměry sestrojují, 
jen tolik k srozumění napovíme, že rourka teploměrná musí míti veskrz stejný průměr, 
že krychlový obsah kuličky v určitém poměru býti musí k obsahu rourky samé, že: se 
bod nullový určuje v tajícím ledu, který teplotu nemění, že se bod nullový takřka při 
všech nalézá u čtvrtého dílu celé rourky, že se bod varu určuje ohledem na normální 
výšku tlakoměru v páře vařící se vody, jež také leplotu nemění, a že se základní od- 
lehlost (bodu nulového od bodu varu) na stejné částky rozdělí, které se buď na prkénku, 
do nádoby lihem naplněné, jak hluboko se býti vidělo, aneb se hořejším koncem lih 
ve válec vssál, pak se, jako u násosky hořejší, otvor palcem přidržel, roura se vy- 
táhla a dirka zacelila, 
