— 4 — 
v pískovci Kosovském vrstva zvláštního kamení ze slídy -a něco živce složeného, kteréž 
docela ;s, tím souhlasí, jež Francouzi Minette nazývají.: 
Následující vrstvy, totiž Liteňské a Chuchelské, Koněpruské, Branické a Hlubočepské 
jsou jak uložením tak zvláště přehojnými svými skamenělinami k sobě tak podobné; že 
se považovali mohou jaksi co jeden celek,  Barrande naznačuje skamenělé zbytky těchto 
vrstev co třetí Zvířenu v české silurské soustavě. 
Dle všeobecné povahy kamení a skamenělin rozeznává ostatně p. Barrande, © jak 
již dríve podotknuto bylo, v silurské soustavě české oddíl zpodní s vrstevními pásmy 
A, B, C a D, a oddil svrchní s pásmy E, F, G a H. 
Také dle podoby celé krajiny různí se svrchní oddíl silurský nápadně od zpod- 
ního oddílu. 
Oddíl onen vystupuje totiž co vlnitá vysočina 5 mil dlouhá a 4—+ míle široká, 
jsouc od okolních hor, z vrstev Brdských složených, oddělena údolními nižinami. Hlavní 
Z těchto údolí jest Hostomické a Vosovské, které se prodlužuje až k Řevnicům nad 
Berounkou, pak jde v tomtéž směru, totiž severovýchodním, údolí Berounky dále až do 
Zbraslavi, pak následuje údolí Krčské u Braníka, údolí Botíče u Michel, údolí Radlické, 
Loděnické, sedlo u Vraž a konečně údolí Litavky u Berouna, které se s Hostomickým spojuje. 
Těmi údolími jest vysočina podotknutá kolkolem obstoupena a tedy jako osamotněna, 
Nejhlubší z vrstev svrchního oddílu jsou vrstvy Lóteňské, spočívající na vrstvách 
Kosovských. © Kamení jejich jest dvojí, břidličné a balvamité. Břidličné záleží z břidlic 
tenkolupenných, černých, hlinitých a často vápennou hmotou proniknutých. Černá jejich 
barva pochází od hmoty zvířecí, totiž z těl polypů a měkkýšů v nich pohřbených. 
Některé vrstvy těch břidlic jsou naplněny otisky pernatých polypů, korou sirného kyzu 
potažených, tak že se podobají nákresům tužkovým. Polypi ti jsou známi jmenem Gra- 
ptolithů, a dle toho jmenují se tyto vrstvy graptolithové břidlice. Jiná zvláštnost těch- 
to břidlic jsou vápenné koule zvící pěstě až i velikého bochníka. Tyto koule leží 
zároveň s vrstvami břidlic a jsou lím hojnější, čím blíže břidlice u vápence“ Chuchel- 
ského leží; konečně takřka splývají v souvislé vrstvy. Skameněliny jsou v těch koulích 
velmi hojné, ba koule někdy se jenom z nich skládají. 
Balvanité kamení vrstev Liteňských jest zelenokámen (okolo Radotína nazývají ho 
rolníci žabákem, u Berouna zelenáčem). „Kámen ten jest z krystallových zrnek augitu 
a z celistvého, živce (bezpochyby Labradoru) složen a obyčejně chloritem. a vápencem: 
docela proniknut. Sloh jeho jest balvanitý. Často bývá však provázen zemilým zeleno=; 
kamenem, kterýž má sloh vrstevnatý.  Balvanilý. zelenokámen, nemá v sobě. žádných 
skamenělin, vrstevnatý má však místem tyléž, jako Chuchelské vápno. Od většiny země- 
znalců považuje se zelenokámen co hornina ohnivého, původu, z lůna země vyvřelá ; 
proli tomu stojí však na odpor spůsob uložení jeho, neboť neobjevuje se v žilách 
vrslevní soustavu pronikajících, nýbrž v nepravidelných ložích, do graptolithových bři=; 
dlic vtěsnaných; taktéž nikde neproráží vápno svrčhních, vrstev, ačkoliv. se též nad, 
vápnem pod Hlubočepskými břidlicemi podruhé vyskyluje. Zdá se tedy spíše, že není 
nic jiného, nežli proměněná břidlice, i A 
Rozsáhlost Liteňských vrstev jest značná. Zaujímáť vedle Kralodvorských, a Ko- 
sovských vrstev celý kraj vápenné vysočiny od Michel u Prahy až k Libomyšli u Zdic. 
Můžeme je stopovati od Michel a Sv. Pankrace. přes Butovice „ Řeporyje, Zbuzany, 
