— 153 — 
na obvodu tohoto: lůžka postranní částky, přívěsky, nejprvé v podobě malých bradavek 
neb hrbolků, zrovna tak jako listy v tvořícím se pupenu. Poboční tyto částky, z nichž 
potom kalich, koruna, tyčinky, dílem i pestíky se vytvoří, slušno tedy považovati za listy 
pro účel květu zvláště proměněné. Z toho také vysvítá pojem toho, co květ jest, totiž 
všecky květní částky na konci jedné osy dohromady, buďte již tyto části úplně neb 
neúplně vyvinuty. Dle tohoto jednoduchého a přirozeného výměru, co květ jest, uznáme 
také tak zvanou kočičku samčí na sosně, ze mnoha tyčinek na jedné ose, ale bez květ- 
ních obalů záležející, za jediný toliko květ, navzdor Schleidenu, jenž každou tyčinku velmi 
nesprávně co zvláštní květ pojímá; naopak uznáme laikův domnělý květ souložných rostlin, 
na př. astry, chudobky, za shluk mnoha květů, poněvadž tu mnoho květních os na spo- 
lečné ose směstnáno jest. Majíce již vyvinování květu a jeho částek úplně vyložiti, 
musíme ohled míli předně na postavení a poměry listních přívěsků ve květu, a na po- 
řádek, v jakémž se objevují, zadruhé na spůsob, kterak z původní bradavky tak roz- 
manité tvary vyvinouli se mohou, 
«) Postavení a pořádek vývinu kvělového. 
Všeobecný výsledek skoumání o tomto předmětu jest zákon ten, dle něhož se 
nejprvé vnější (neboli dolejší) květní listy objevují, a tak dále pořádkem vnitřní až k nej- 
vnitřnějším. V úplném květu objevují se na počátku bradavky, kteréž kalich tvořiti 
mají, potom, o něco výše, začátky koruny, pak prašníky, posléze začátky listů, z nichžto 
plod se skládá (zkrátka plodolisty). (Obr. 4.) Tyto částky, jsouce poboční neboli listové 
"a 
„Citrus aurantium, citron, Vývin květních kruhů: a, b, c, d, e květy rozličně 
„+ staré, podlé pořádku, s kalichové lístky, pořádkem čísel se objevující, p ko- 
runní listy, sť tyčinky, cp plodolisty. 
ústroje, řídí se ve svém postavení a seřadění ne jinými pravidly, než obyčejné listy samy. 
Známo jest, že se listy po točené spiralní linii na své ose řadí, vyvinujíce se kolem osy 
v nestejných výškách, ale v rovnovážném směru asi stejně od sebe vzdálené. Táhneme-li 
čáru od jednoho listu k listu nejblíže vyššímu, a od tohoto výše, obdržíme spirali ně- 
kolikráte kolem osy se otáčející, a jdouce po ní přijdeme jednou k listu, jenž v kolmé, 
