— 160 — 
až naposled přímou skulinu v okvětí tvoří. Potom povznese tento rozštípený kraj pod= 
růstající trubka do výšky. 
a) O vyvinování se obalů květních, kalicha, koruny, okvětí. 
Možno-li v dokonalém květu dva tvarem, barvou, podstatou rozdílné útvary okvětní 
rozeznati, na př. u zvonků, lípy, luštin a. m. j., jmenuje se vnější kalich, vnitřní koruna ; 
jestli toliko jeden útvar, jako u lilií, slove prostě okvělím. Jsou ale také některé ro- 
stliny, u nichž se pod kalichem ještě vnější rozdílný útvar vyvinut nalézá, a jejž kalí- 
škem nazveme. Jeho původ a vyvinování bývá velmi rozličné. Před kalichem malvovité 
rostliny Kitaibelia objeví se nejprvé dva skoro vstříčné lístky, později po stranách ka- 
ždého lístku dvě bradavky, kteréž za lístky vedlejší neboli palisty považovati sluší, pro- 
tože později povstávají, zrovna jako palisty zelených listů; a tak tedy kalíšek Gdilný ze 
dvou listenů a jejich 4 palístků záleží. U Malvy samé záleží Jdilný kalíšek z listenu 
jednoho a dvou palístků. Kalíšek některých růžových, na př. jahod, mochen, povstává 
jinak; nejprvé totiž vypučí lístky kališní, a potom teprva mezi těmito vnější ušty kalíška, 
a z tohoto opozděného vyvinutí musíme soudit, že jsou to taktéž palisty listů kalíško- 
vých, avšak těch by mělo deset býli, vždy dva vedle sebe, protože každý lístek dva 
palístky mívá; nicméně místo dvou pospolu vždy jen jeden se vyvinuje. Musím podo= 
tknouti, že také mezi vstříčnými lupeny toliko dva palisty se jeví. Rod růžovitý Are- 
monia spojuje kalíšek jahodníka s kalíškem malvy, totiž ze dvou listenů a jejich palistů 
povstalým, jenž ale nížeji pod kalichem a hořejším kalíškem stojí. Konečně na květu 
kypreje (Lythrum), kde také pět lístků pod a mezi lístky kalichovými stojí, vyrůstá kalich 
později, tak že zde kalíšek z lístků samostatného kruhu utvořen. 
Obr. 7. Podoba lístků kalichových i korunních, nebo i okvětních 
bývá zprvu vždy pravidelná, totiž bradavka sploštělá, dole 
širší nežli nahoře; všeliké nepravidelností, výrostky atd. dějí 
se teprva později nestejným vzrůstem některých lístků, aneb 
některé částky lístku květního. (Některé lístky na př. vybíhají 
na zad v tak zvanou ostruhu, dutý, trubkovitý přívěsek, jako 
u violek, balsaminek, řeřichy kapucínské, mnohých vstavačů 
(Orchideí), orlíčka, stračky (Delphinium), a sice u prvnějších 
třech kališní listy, u ostatních lístky kruhu vnitřního. Jak na 
obr. 7. b viděti, povstává taková ostruha, když část lístku upro- 
Nigella arvensis. střed zpodiny moeněji roste; nejprvé tedy vznikne tam mělká 
a medník čili lístek korunní. prohlubenina, která se více a více vyhlubuje. Jiné květní lístky 
Aguilegia vulg., orlíček. vyznamenávají se obzvláštními lupénkovilými přívěsky na pro- 
b ostruha lístku korunního. středku svém; tak u černuchy (Nigella) a mnohých karafiáto- 
Reseda odorata. vých (Caryophylleae) lístky korunové. U černuchy (obr. 7. a) 
©, d, e vývin lístků korunních. přestane konec malého lístku růsti, a dvě strany silněji 
rostou, tak že lístek, zprvu jen mělce vykrojený, konečně hluboce dvouklaným se stává. 
Dokud ještě ve dva mělké cípy vychází, vypučí na jeho zpodu přívěsek, a brzy na to 
zdvihá se celý vejčitý lístek na užším, vždy do délky rostoucím zpodě neboli tak zva- 
ném nehtě. U karafiátových to samé, toliko že dva výrostky vedle sebe se okáží. 
Uvedený příklad také velmi dobře ukazuje vzrůst lístku květního; nejprvé přestane 
