— 163 — 
některé v jeden lúpen; obyčejně už prašníky na prostých nitkách trochu povyrostly, když 
začínají nitky v nepřetržité blánce spolu růsti. Uvedu toliko jmenem Luštinaté nejmnožší 
(viz Živu narok 1857 'str. 145), dymnivku (Corydalis), výtod (Polygala); také nitky 
složité jedné tyčinky srůstají někdy dohromady, na př. v samčím květu skočce (Ricinus), 
v květu třezalky (Hypericum). 
Měl jsem, jednaje svrchu o tyčinkách, již příležitost podotknouti, že se ve složité 
tyčince lípy americké nejvnitřnější tyčinka nevyvinuje jako všecky ostatní, nýbrž že se 
přetvořuje v plátek, a podobně se má také Mesembryanthemum a některé jiné. Pře- 
tvořování tyčinek ve tvary jiné, plátkovité jest úkaz ostatně také v kruhu jednoduchých 
tyčinek nepříliš vzácný, V květu Lopezie (příbuzné čarovníku) jsou dva počátečné 
prašníky proti sobě, z nichž jeden ale v plátkovitý lupének se vytvoří, u dosny (Canna) 
jezprvu 5 bradavek, z nichž pak dvě v jednu splynou; ale jen jedna stane se prašní- 
kem, ostatní přetvoří se dalším vzrůstem v nestejné plátky. Nejraději přetvořuje se 
jeden celý krah tyčinek, a sice nejvnitřnější, tak na př. v rodu Lasiopetalum, v květu 
orlíčka (Aguileoia), tolije (Parnassia), kdež se vyvinuje v žlázonosné dřípy tak jako korunní 
lupeny resedy na spůsob složitých lístkův, anebo vnější u Pumpavy (Erodium), ačkoli 
tento vnější kruh památným spůsobem později se vyvinuje. 
Jsou také příklady, že některá tyčinka, solva započatá, dále se netvoří a napo- 
sledy beze stopy vymizí, nebo-li zakrní. Pyskokvětné rostliny mají květní obaly sice 
pětičlené , avšak toliko 4 tyčinky; v nejčasnějším poupěti ale bývá možno také základ 
páté spatřili; v květu šalvěje zanikne talo pátá tyčinka velmi záhy, dvě jiné rostou 
ještě chvíli, ale jen dvě ostalní dokonce vyspějí. 
c) Vyvinování se lůžka. 
Komu na poznání povahy květní záleží, tomu Známost vývinu lůžkového zvláště 
jest důležitá, proto že od něho z veliké části vzájemné postavení květních dílů závisí; 
neboť z lůžka pučí všecky květolístky. Pošoupne-li se tedy některý díl lůžka, pošoupnou 
se spolu květní díly. Na počátku značí se lůžko jakožto kuželovitý, polokulatý neb 
skoro plochý konec stopky neb osy květní; a těsně nad sebou vynikají z něho postranní 
části květní. Jak známo z časopisu našeho, slovou díly osní mezi lístky články osními; 
ty tedy jsou zpočátku nesmírně kraťounké. I později zůstávají články lůžka namnoze 
nevyvinuté ; řidčeji se prodlužují, v rodu Cleome, © Obr. 9. Pelargonium inguinans. 
Euphorbia (obr. 4.), pod založeným pestíkem, či- ) 
níce jej stopkatým, u Passiflory pod tyčinkami atd. 
Zřídka se prodlužuje lůžko pod některými lístky 
jednoho kruhu, pod ostatními nic, jako u Pelargonie. 
Jejích pět kališních listkův stojí nejprvé ve stejné 
výšce kólem lůžka (obr. 9.), později prodlužuje se 
lůžko pod čtyřmi a je vyzdvihuje, kdežto pátý list 
zpodem hřbetu doleji zůstává, začež se díl lůžka 
mad ním prodlužuje, kdežto zároveň kraje toho 
lístku nahoru rostou. Následek jest, že vyvinutý 
tento list na lůžku vetkán jest zpodem podobným 
-- z o jktsšé od jednoho lístku kališního, dole 
podkově, jejíž ramena vzhůru sáhají. Květní lůžko zástávající; lg dutina pouzdra, oč vajíčko. 
R“ 
