— 169 — 
vzdělání obyvatelů jeho. Nebo co žádali si, Evropané? Zláto — a to našli na břehu. 
Potom; už „při „prvních výpravách infantem Jindřichem: vedených začal se provozovati 
živý obchod s černochy, kterýchž pak Portugalci v osadách svých k těžkým pracím 
používali. © Tedy skorem při prvním setkání Afrikána s Evropanem vzal počátek onen 
hanebný obchod, stavší se klatbou Afriky. 
Nyní byl zřetel Španělů a Portugalců obrácen výhradně na Ameriku a Indii. Země 
ty oslepily zraky jejich bleskem zlata a drahých kamenů, a pokladů těchto dalo se po- 
měrně lehko nabyti; ani příroda, ani slabé bezbranné obyvatelstvo nekladli do cesty 
značných překážek, jakéž byly hojné v Africe, a vedle bohatých krajin Indie a Ameriky 
byly Evropanům brzy břehy africké jen co trh na otroky důležity. © Vniknul=li kdo dále 
do vnitra, byl to obchodník v otrocích, jdoucí za nectným obchodem svým. „Ameriká- 
nům přineslo setkání s Evropany záhubu, a když mizely miliony tichých obyvatelů jako 
morovou ranou zasáhnuty, měla vyplniti mezery Afrika syny svými, aby nevysechl pramen 
bohactví poloostrova Iberského.  Tehdejšímu politickému hospodářství platily drahé kovy 
za jediné, za pravé bohactví země, nikde nenahromadilo se jich takové množství jako 
ve Španělích, a předce stala se země tato jednou z nejchudších v Evropě! 
Strašné, byly následky vyvážení otroků pro Afriku. Povstávaly záhubné války 
kvůli chytání černochů pro evropského, obchodníka; panovníci prodávali své poddané 
za malicherné hračky a líhové nápoje, ano neštítil se,oteo: děti své, bralr bratra: prodati 
za „malý zisk a odevzdati osudu nejhoršímu., Mohlo-liž to vše přispěti k zjemnění mrávů 
těchto beztoho surových národů? To vše muselo jen podporovat barbarství, divokost 
a kanibalismus, zničili zárodky domácí vzdělanosti, proměniti květoucí krájíny v pouště, 
— nebo co byly platny Afrikánu bohaté dary přírody, kterýchž požívati němohl, po kte= 
rýchž se mikdo neptal? Jem otrok byl hledané zboží, jedině ten obchod přisliboval 
zisk, A skutečně od té doby padala Afrika vždy hloub do nevzdělanosti, obyvatelstvo 
divočelo a řidnulo. 
V severních krajinách mahomedánských zamezoval fanatismus, náboženský s obou 
stran zblížení se Evropy a Afriky; černoch pak choval neskrotitelnou. zášť proti bělochu, 
v němž viděl původce svého neštěstí, úhlavního nepřítele svého. Vždy rostoucí surovost 
a nepřátelské postavení obyvatelstva naproti Evropanům bylo jednou z hlavních překážek, 
které; se dosud stavěly v cestu všemu šlechetnému snažení k odhalení tajností toho dílu 
světa, k zblížení nešťastného obyvatelstva jeho: ostatnímu světu a připravení lepší budoucnosti. 
1 Ktomu přispívala, přirozená povaha Afriky sama, aby tato byla poslední zemí, s'níž 
rouška tajemství, odhalena, aby, naposled, civilisaci otevřena byla. Afrika představuje, 
nám, pevninu úplně uzavřenou, břehy namnoze lodím těžce přístupné , chudé na, zálivy 
mořské, chudé na ostrovy, kteréžto věci znamenitě přispěly k vývinu vzdělanosti v jižní; 
Asii a Evropě. Veletoků, které by otvíraly cestu do vnitra, poměrně málo, nekonečné 
pouště, svou bezvodností a horkými větry smrlí hrozící, při tom poloha zeměpisná, kte- 
rouž, celá skoro pevnina do horkého pásma padá, z toho vyplývající nezdravota mnohých 
krajin, kde sotva. černoch podnebí vzdoruje, Evropan pak jistou obětí jeho se stává, 
—. lo vše zajisté muselo znamenitě přispěti k tomu, aby Afrika tajna zůstala, světu 
v časích, kde se jiného podnětu k odkrytům neznalo, nežli rychlý, hmotný zisk, aby 
zároveň známost její jen zdlouhavě pokračovala v čase novějším. „Kolik z oněch ne- 
ohrožených mužů, kteří v nové době snažili se vniknouti do vnitra afrického; nevrátilo 
